ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4427/24 Справа № 205/7169/23 	  	Головуючий у першій інстанції:  Терещенко Т.П. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про стягнення майнової та моральної шкоди,– 

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2022 року о 09 год. 30 хв. у м. Дніпрі по вул. Набережна Заводська, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Space Star», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті з вул. Ю. Кондратюка, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги у русі і допустив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який слідував у зустрічному з ним напрямку, та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Зазначає, що право власності ОСОБА_1 на автомобіль «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у НАСК «Оранта» відповідно до договору страхування №208232515 від 21 лютого 2022 року, що діяв з 22 лютого 2022 року по 21 лютого 2023 року. Відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування від 30 січня 2023 року НАСК «Оранта», сума належного ОСОБА_1 страхового відшкодування складає 130000,00 грн., а згідно ремонтної калькуляції ПАТ «НАСК «Оранта» від 11 січня 2023 року загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 578891,38 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн. Крім того, 14 лютого 2023 року за заявою позивача було проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і за результатами експертного дослідження розмір такого матеріального збитку складає 676700,79 грн., а ринкова вартість автомобіля позивача становить 292494,11 грн., а також встановлено вартість відновлювального ремонту – 1055304,72 грн. Фактична вартість відновлення пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного ОСОБА_1 автомобіля склала 808545,56 грн., що підтверджується наданими до суду документами. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає різниця між фактичними витратами позивача на ремонт пошкодженого автомобіля та страховою виплатою, що складає 678545,56 грн. Дорожньо-транспортна пригода викликала у ОСОБА_1 душевні страждання, стрес та негативно вплинула на його морально-психологічний стан, що проявилося в частих емоційних спалахах, які супроводжуються втратою нормального сну, збудливістю і дратівливістю. Також пошкоджений автомобіль був єдиним засобом пересування позивача, а відновлювальний ремонт потребував значних і непередбачуваних витрат з його боку, оскільки страхова виплата не покривала вартість відновлювальних робіт та ринкова вартість знизилась, а після дорожньо-транспортної пригоди позивач був змушений на тривалий час залишитись без транспортного засобу. Крім того, позивач був змушений витрачати час на відновлення свого порушеного права, а саме звертатись до адвоката, експерта, готувати необхідні документи для звернення до суду, і посилається також на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 20000,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 678545,56 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 264106,68 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2661,07 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Представником ОСОБА_1 – адвокатом Замулою Р.О. 25 січня 2024 року через «Електронний суд» до місцевого суду було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 52000,00 грн. (а.с. 13-17 т.2). 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року заяву адвоката Замули Р.О. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 4761,25 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення та ухвалення нового про задоволення заяви щодо ухвалення додаткового рішення в повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного. 
У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). 
За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження №61-12783св21). 
Звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 виклав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що складають 46985,46 грн. (6 985,46 грн. - судовий збір, 40000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу) (а.с. 4 т.1). 
Позивачем, до ухвалення місцевим судом рішення у справі, було надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №6307 від 29.03.2023 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 180 т.1), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 12.07.2023 року адвокатом Замулою Р.О., виданого Адвокатським об`єднанням “Де-факто” (а.с. 179 зворот, 209 т.1), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5586 від 14.04.2023 року на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 224 т.1), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 06.09.2023 року адвокатом Кириченком Є.В., виданого Адвокатським об`єднанням “Де-факто” (а.с. 223 т.1), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №6309 від 29.03.2023 року на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 234 т.1), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15.11.2023 року адвокатом Лихолатом І.С., виданого Адвокатським об`єднанням “Де-факто” (а.с. 233 т.1). 
Також на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання юридичної допомоги від 01.07.2023 року, укладеного з адвокатським Адвокатським об`єднанням “Де-факто” (а.с. 20-24 т.2), копію акту приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2024 (а.с. 25-26 т.2). 
Згідно змісту акту приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2024, погодженого між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням “Де-факто”, сторони узгодили, що клієнт отримав наступну правничу допомогу: 1) аналіз судової практики, а також документів, наданих клієнтом для підготовки позовної заяви, підготовка і подання до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та моральної шкоди – 12 липня 2023 року, витрачено 12 годин; 2) підготовка та подання до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заяви про усунення недоліків позовної заяви у справі №205/7169/23 – 20 липня 2023 року, витрачено 5 годин; 3) підготовка та подання до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відповіді на відзив у справі №205/7169/23 – 05 вересня 2023 року, витрачено 3 години; 4) підготовка та участь у судовому засіданні в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська у справі №205/7169/23 – 07 вересня 2023 року, витрачено 1 годину; 5) підготовка та участь у судовому засіданні в Ленінському районному суді м.Дніпропетровська у справі №205/7169/23, підготовче засідання закрито перейшли до розгляду справи по суті – 04 жовтня 2023 року, витрачено 1 год. 30 хв.; 6) участь у судовому засіданні у справі №205/7169/23 – 13 грудня 2023 року, витрачено 1 годину; 7) підготовка проєкту заяви від ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, але за обов`язкової участі його представника (представників) у справі №205/7169/23 – 12 січня 2023 року, витрачено 30 хвилин; 8) участь у судовому засіданні у справі №205/7169/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення завданої шкоди в наслідок ДТП, стадія дослідження доказів наданих до позовної заяви – 15 січня 2024 року, витрачено 1 год. 20 хв.; 9) поїздка до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з метою участі у судовому засіданні у справі №205/7169/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; подання заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду – 22 січня 2024 року, витрачено 40 хвилин (а.с. 25-26 т.2).
При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений Адвокатським об`єднанням “Де-факто” у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокатами Адвокатського об`єднання “Де-факто” складено та подано до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та моральної шкоди, заяву про усунення недоліків позовної заяви, відповідь на відзив (а.с. 206-208 т.1), заяву про розгляд справи без його участі, але за обов`язкової участі його представника (представників) (а.с. 240 т.1), заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду (а.с. 2 т. 2).
Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатами Адвокатського об`єднання “Де-факто” правничої правової допомоги Ткаченку М.А., що погоджено в акті виконаних робіт, на суму 52000,00 грн. 
Заяв про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України від відповідача  ОСОБА_3  до суду першої інстанції подано не було. Від представників відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 01 лютого 2024 року надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 36, 38, 45, 47 т.2). 
Виходячи з викладеного, дослідивши наявні докази, враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значної ціни позову в розмірі 698545,56 грн., виконаної адвокатами роботи; приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог (38,09%), - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з   ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19806,80 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам (52000,00 грн. х 38,09%). 
Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). 
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, залишив поза увагою принцип змагальності, відповідно до якого саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. 
За положеннями частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд перевіряє законність судового рішення на час його ухвалення, тому обґрунтування неспівмірності судових витрат позивача, які викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, не приймаються до уваги, адже на час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення клопотання відповідача про недотримання вимог співмірності витрат із складністю відповідної роботи було відсутнє. 
З огляду на вищевикладене, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19806 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шість) грн. 80 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова