УХВАЛА

17 травня 2024 року 
м. Київ

справа № 380/22172/23
адміністративне провадження № К/990/17355/24 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду 
Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №380/22172/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування висновків, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати висновок Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №  240/21 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженця с. Гарибли, Таузького району, Азербайджанської Республіки від 10 вересня 2021 року, затверджений 05 жовтня 2021 року директором Департаменту з питань, громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України М. Гарник ;
- визнати протиправним і скасувати висновок Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №  33/2022 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженця с.  Гарибли, Таузького району, Азербайджанської Республіки від 18 лютого 2022 року, затверджений 23 лютого 2022 року Директором Департаменту з питань, громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України М. Гарник ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області направити до територіальних органів ГУ ДМС України, ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, до Інформаційної підсистеми «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби, до Адміністрації Державної прикордонної служби України та до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області інформацію про скасування висновку Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №240/21 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженця с. Гарибли, Таузького району, Азербайджанської Республіки від 10 вересня 2021 року, затвердженого 05 жовтня 2021 року директором Департаменту з питань, громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України М. Гарник про визнання недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню у встановленому порядку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , а також про скасування висновку Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України №33/2022 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на ім`я - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженця с. Гарибли, Таузького району, Азербайджанської Республіки від 18 лютого 2022 року, затвердженого 23 лютого 2022 року директором Департаменту з питань, громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України М. Гарник про визнання недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню у встановленому порядку паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.
03 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №380/22172/23.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі представник скаржника зазначив, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №380/22172/23 є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: суд апеляційної не застосував висновки Верховного Суду, викладені у його постановах від 06 травня 2020 року у справі №808/3470/17, від 21 серпня 2020 року у справі № 520/2915/19, від 18 вересня 2022 року у справі №280/8987/20 та від 21 березня 2023 року у справі №420/7530/21 щодо застосування приписів статті 21 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути такого громадянства. Також представник позивача послався на те, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам позивача про те, що технічні помилки, допущені державним органом під час обміну його паспорта, не є доказами, що свідчать про подання ним під час оформлення паспорта громадянина України свідомо неправдивих відомостей.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. 
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Тобто обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Верховний Суд відхиляє доводи адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів статті 21 Закону України «Про громадянство України» з посиланням на висновки Верховного Суду щодо указаних норм у справах №808/3470/17, № 520/2915/19, №280/8987/20 та №420/7530/21, оскільки указана норма містить умови, за яких допускається скасування рішення про оформлення набуття громадянства України та містить перелік випадків, на які ці умови не поширюються.
При цьому висновки у наведених представником скаржника прикладах справ, розглянутих Верховним Судом щодо цієї норми сформовані у взаємозв`язку з іншими нормами законодавства, якими врегульовані питання щодо набуття особами громадянства України за територіальним походження у контексті обставин, установлених судом у кожній конкретній справі, що мають свої особливості та підтверджені відповідними доказами.
Скаржником не наведено аргументів подібності правовідносин у справі, рішення у якій ним оскаржуються, до правовідносин у справах, у яких Верховним Судом, сформовано висновки щодо застосування норми права.
Мотиви, наведені представником скаржника, із загальним посиланням на правові позиції Верховного Суду висловлені у подібній категорії справ, за відсутності належного обґрунтування, не є підставою для перегляду судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, так як доводи адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 зводяться лише до наведення перефразованої цитати із постанови Верховного Суду, без взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають певні відмінності.
Таке формальне посилання на інші постанови Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначив норму права, висновку Верховного Суду щодо застосування якої не враховано судами попередніх інстанцій, та не обґрунтував подібності правовідносин у інших справах, на які він посилається. 
Суд також звертає увагу на те, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Водночас зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що, вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили саме з недоведеності обставин з посиланням на докази, наданих сторонами на їхнє підтвердження. Так, окрім виявлених органом ДМС порушень процедури обміну паспорта зразка СРСР 1974 року, службовою перевіркою було виявлено, що ОСОБА_1 ніколи не проживав і не перебував у с. Ганачівка Перемишлянського району Львівської області, про що свідчить відсутність будь-якого запису про реєстрацію та зняття з реєстрації в погосподарських книгах та довідка від 17 лютого 2021 року №11, видана виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради, старости сіл Станимир, Ганачівка, Лагодів Львівського району, Львівської області. Також позивач ніколи не перебував на військовому обліку в указаному районі відповідно до інформації наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 лютого 2021 року  №269. Крім того, з метою отримання інформації щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), органом ДМС було встановлено, що згідно з обліками відділу Головного управління ДМС у Львівській області позивач, з питань визначення належності, набуття/прийняття його до громадянства України не звертався, а Посольство України в Азербайджанській Республіці підтвердило належність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до громадянства Азербайджанської Республіки. Ураховуючи неведене суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У касаційній скарзі не наведено вмотивованих підстав на спростування таких висновків судів першої та апеляційної інстанції, а з доводів касаційної скарги вбачається, що представник скаржника фактично не погоджується з оцінкою доказів у справі. Такі аргументи є суб`єктивними та свідчать про іншу оцінку обставин у справі, що не приписам частини другої статті 341 КАС України, згідно з якою оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З огляду на викладене, адвокатом Левченком Ігорем Сергійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі, за яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у цій справі.
Верховний Суд також звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №380/22172/23 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя	Ж.М. Мельник-Томенко