Справа № 127/40371/23
Провадження № 22-ц/801/1160/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року	Справа № 127/40371/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.
Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
Ухвалу постановила суддя Борисюк І. Е.
Ухвалу постановлено у відсутності сторін у м. Вінниця
Повний текст ухвали складено 15 квітня 2024 року,

Встановив:
У грудні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3518061 від 13 липня 2021 року у розмірі 24 194,60 грн. У порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.
30 січня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів по справі.
Так, представник відповідача, посилаючись на предмет спору і підстави звернення до суду позивача, просив суд витребувати від ТОВ «Діджи Фінанс» оригінали письмових доказів, а саме:
- платіжного доручення № 51146264 від 13 липня 2021 року,
- договору відступлення прав вимоги № 12Т від 21 листопада 2021 року,
- реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 21 липня 2021 року.
Також представник відповідачки просив витребувати від позивача оригінали електронних доказів на носії їх створення, а саме:
 - анкету-заяву на кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року,
 - договір про споживчий кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено частково.
Витребувано у ТОВ «Діджи Фінанс» оригінали наступних письмових та електронних доказів:
- платіжного доручення № 51146264 від 13 липня 2021 року,
- договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року,
- анкети-заяви на кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року,
- договору про споживчий кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року,
а також засвідчений витяг з реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, для їх огляду та дослідження. 
04 березня 2024 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Карпенко Ю. Г. надійшли письмові пояснення по справі із клопотаннями про прийняття їх до розгляду, про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання витребуваних доказів, та про забезпечення огляду доказів за їх місцезнаходженням.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду письмових пояснень ТОВ «Діджи Фінанс» від 22 лютого 2024 року (направлених 28 лютого 2024 року і одержаних судом 04 березня 2024 року).
Клопотання представника позивача про продовження процесуального строку, встановленого судом задоволено.
Продовжено ТОВ «Діджи Фінанс» процесуальний строк, встановлений судом для подання витребуваних ухвалою суду від 06 лютого 2024 року доказів, до 25 березня 2024 року.
Надані ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання вимог ухвали суду від 06 лютого 2024 року разом із письмовими поясненнями докази приєднано до матеріалів справи, прийнявши їх до розгляду.
Відмовлено представнику ТОВ «Діджи Фінанс» в задоволенні клопотання про огляд витребуваного судом договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області. 
07 березня 2024 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Карпенко Ю. Г. надійшли додаткові пояснення із клопотанням про прийняття їх до розгляду, а також клопотання про витребування доказів.
14 березня 2024 року представником позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Карпенко Ю. Г. було подано до суду додаткові пояснення із клопотаннями про надання дозволу на їх подання і прийняття до розгляду та прийняття, наданих разом із цими письмовими поясненнями, доказів до розгляду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду додаткових пояснень ТОВ «Діджи Фінанс» від 07 березня 2024 року та від 14 березня 2024 року.
Клопотання представника ТОВ «Діджи Фінанс» про приєднання до матеріалів справи доказів та прийняття їх до розгляду задоволено частково.
Надані ТОВ «Діджи Фінанс» 14 березня 2023 року разом із додатковими поясненнями докази, а саме: хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору № 3518061 від 13 липня 2021 року; відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору; Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан»; інформацію з електронного файлу; повідомлення коду для підписання кредитного договору і акцептування оферти - приєднано до матеріалів справи, прийнявши їх до розгляду.
У задоволенні клопотання представника ТОВ «Діджи Фінанс» в частині приєднання до матеріалів справи і прийняття до розгляду доказів: копії договору про відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, копій платіжних інструкцій щодо проведення оплат по договору про відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року та копії витягу з реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 21 листопада 2021 року, наданих разом із додатковими поясненнями від 14 березня 2024 року - відмовлено.
Клопотання представника ТОВ «Діджи Фінанс» про витребування доказів задоволено.
Витребувано у ТОВ «Мілоан» оригінали анкети-заяви на кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року та договору про споживчий кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року.
Надано строк для направлення витребуваних доказів безпосередньо на адресу суду до 09 квітня 2024 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року застосовано до ТОВ «Діджи Фінанс» за ухилення від вчинення дій, покладених на нього судом, допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству та неподання витребуваних ухвалою суду від 26 березня 2024 року доказів без поважних причин, заходи процесуального примусу у виді штрафу.
Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» штраф в сумі 908,40 грн. в дохід державного бюджету.
Застосовано до ТОВ «Мілоан» за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом ухвалою від 26 березня 2024 року, та неподання таких доказів без поважних причин заходи процесуального примусу у виді штрафу.
Стягнуто з ТОВ «Мілоан» штраф в сумі 908,40 грн. в дохід державного бюджету.
Зазначено, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» від обов`язку надати суду витребувані ухвалою суду від 26 березня 2024 року докази (ТОВ «Діджи Фінанс» - в наступне судове засідання для огляду і дослідження; ТОВ «Мілоан» - до 30 квітня 2024 року). 
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в сумі 908,40 грн. в дохід державного бюджету та обов`язку надати суду витребувані ухвалою суду від 26 березня 2024 року докази в наступне судове засідання для огляду, дослідження.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивач у поданих письмових поясненнях неодноразово наголошував на тому, що договір відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року не може бути направлений в оригіналі безпосередньо на адресу суду, так як цей договір разом із реєстром боржників складає єдиний договір (відповідно до п. 13.8 договору, всі додатки та додаткові угоди до договору складають його невід`ємну частину) та містить інформацію що становить банківську таємницю, згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Зважаючи на відсутність рішення суду про розкриття банківської таємниці, ТОВ «Діджи Фінанс» не може надати оригінал договору, так як це прямо порушує норму закону щодо зобов`язання збереження банківської таємниці, передбаченого ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 11 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». 
Він жодним чином не ухиляється від виконання вимог ухвали суду та має можливість надати для огляду за місцезнаходженням оригінал договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року разом з реєстром боржників, лише в частині, що стосується інформації по кредитному договору № 3518061 від 13 липня 2021 року. Проте судом першої інстанції проігноровано пояснення позивача, визнано неповажними причини неподання оригіналу витребуваного документу та застосовано штрафні санкції, які ТОВ «Діджи Фінанс» вважає незаконними та неправомірними. 
Відповідно до електронної довіреності виданої відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надано права подавати будь-які запити, звернення до юридичних або фізичних осіб. Отже, витребування за клопотанням представника відповідача оригіналу договору відступлення є необґрунтованим та передчасним, враховуючи те, що представник відповідача належним чином не звернувся за отриманням інформації щодо кредитних зобов`язань відповідача до позивача, а судом першої інстанції не було перевірено повноважень на направлення запиту на ім`я юридичної особи та безпідставно задоволено клопотання про витребування оригіналу договору відступлення. 
У встановлений судом строк надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, у якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року та змінити резолютивну частину зазначеної ухвали, виклавши її в такій редакції: «Стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» штраф в сумі 30 280,00 грн. в дохід державного бюджету. Стягнути з ТОВ «Мілоан» штраф у сумі 30 280,00 грн. в дохід державного бюджету. Застосувати до представника ТОВ «Діджи Фінанс» - Карпенко Ю. Г. за ухилення від вчинення дій, покладених на неї судом, допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству та неподання витребуваних ухвалою суду від 26 березня 2024 року доказів без поважних причин заходи процесуального примусу у виді штрафу та стягнути з неї штраф в сумі 30 280,00 грн. в дохід державного бюджету».
Дослідивши відзив відповідача ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що заявлені у прохальній частині вимоги щодо зміни резолютивної частини ухвали суду не підлягають розгляду, оскільки суперечать положенням ст. 178, 360 ЦПК України та виходять за межі апеляційного перегляду ухвали суду при розгляді апеляційної скарги позивача. 
Такі вимоги по суті могли заявлятися при поданні апеляційної скарги, проте відповідач у встановлений законом строк апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року не подала, тобто своїм процесуальним правом не скористалася.
Також, ухвалою Вінницького апеляційного суду при вирішенні питання про відкриття провадження апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року в частині обов`язку ТОВ «Діджи Фінанс» надати суду витребувані ухвалою суду від 26 березня 2024 року докази – повернуто ТОВ «Діджи Фінанс» як таку, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Отже, апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року розглядається в межах вимог апеляційної скарги про скасування застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в сумі 908,40 грн.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подав клопотання, у якому просить судові засідання проводити за його відсутності, а також просить на підставі наявних в справі доказів апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, що не з`явились, оскільки їх явка у судове засідання обов`язковою не визнавалась, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано, а відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, та не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Застосовуючи заходи процесуального примусу до позивача ТОВ «Діджи Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 07 березня 2024 року причини невиконання судового рішення в частині надання суду оригіналу договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року було визнано неповажними і такими, що не заслуговують на увагу. Даним судовим рішенням позивачу було продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подання витребуваних ухвалою суду від 06 лютого 2024 року доказів, до 25 березня 2024 року. Судове рішення, яке є обов`язковим до виконання, залишено позивачем без належного виконання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої цієї статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).
Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).
Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.
Зокрема, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ч. 2 ст. 43 ЦПК України).
Згідно із ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч. 7 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 84 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є:
1) попередження;
2) видалення із залу судового засідання;
3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;
4) привід;
5) штраф.
Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:
1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;
2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;
3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;
4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений строк;
5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
Частиною другою статті 148 ЦПК України передбачено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали суду про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 148 ЦПК).
Отже, відповідно до пункту 1 та 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
З матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено частково.
Витребувано у ТОВ «Діджи Фінанс» оригінали наступних письмових та електронних доказів: платіжного доручення № 51146264 від 13 липня 2021 року, договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, анкети-заяви на кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року, договору про споживчий кредит № 3518061 від 13 липня 2021 року, а також засвідчений витяг з реєстру прав вимоги (боржників) до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, для їх огляду та дослідження.
Копію зазначеної ухвали суду доставлено до електронного кабінету ТОВ «Діджи Фінанс» 07 лютого 2024 року о 22:16 год (а. с. 63).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду письмових пояснень ТОВ «Діджи Фінанс» від 22 лютого 2024 року (направлених 28 лютого 2024 року і одержаних судом 04 березня 2024 року).
Продовжено ТОВ «Діджи Фінанс» процесуальний строк, встановлений судом для подання витребуваних ухвалою суду від 06 лютого 2024 року доказів, до 25 березня 2024 року.
Копію зазначеної ухвали суду доставлено до електронного кабінету ТОВ «Діджи Фінанс» 08 березня 2024 року о 09:59 год (а. с. 95)
Разом з тим, ТОВ «Діджи Фінанс» не надано до суду витребуваних доказів та не вчинено жодних дій, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що учасник справи повинен усвідомлювати настання відповідних процесуальних наслідків у результаті вчинення або невчинення ними процесуальних дій (обов`язків), що також передбачає настання відповідальності, у передбаченому законом порядку.
У даному випадку, процесуальна поведінка ТОВ «Діджи Фінанс» свідчить про неподання доказів без поважних причин, що є підставою для застосування до відповідної особи заходів процесуального примусу, передбачених ЦПК України.
У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були проведені без затримок та були ефективними (справа «Шульга проти України» пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігали неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі і це є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).
Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року).
Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).
Враховуючи наведене та встановивши, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду витребувані докази без поважних причин, суд першої інстанції, керуючись частиною другою статті 148 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до позивача заходу процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 908,40 грн.
Доводи апеляційної скарги в тому, що договір відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року не може бути направлений в оригіналі безпосередньо на адресу суду, так як цей договір разом із реєстром боржників складає єдиний договір та містить інформацію що становить банківську таємницю а тому зважаючи на відсутність рішення суду про розкриття банківської таємниці, ТОВ «Діджи Фінанс» не може надати оригінал договору, апеляційним судом відхиляються з урахуванням наступного.
Поняття банківської таємниці, як і банківської діяльності, визначене Законом України «Про банки та банківську діяльність».
Статтею 2 зазначеного закону визначено, що банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги.
У свою чергу банківською ліцензією є запис у Державному реєстрі банків про право юридичної особи або філії іноземного банку на здійснення банківської діяльності. Видача банківської ліцензії відбувається шляхом внесення Національним банком України до Державного реєстру банків запису про право юридичної особи або філії іноземного банку на здійснення банківської діяльності.
Банківська діяльність полягає в залученні у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.
Згідно зі ст. 1076 ЦК банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України № 2121-ІІІ. У цьому Законі питанням банківської таємниці та конфіденційності інформації присвячена глава 10.
Зокрема, у ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» поняття «банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну чи моральну шкоди клієнту.
Матеріали справи не містять документів на підтвердження наявності у ТОВ «Діджи Фінанс» банківської ліцензії на підтвердження права юридичної особи здійснювати банківську діяльність, як і доказів на підтвердження володіння інформацією, що є саме банківською таємницею у розумінні закону.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою з переліком видів економічної діяльності: 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у. (основний); 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у.; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а. с. 21). 
Отже, посилання ТОВ «Діджи Фінанс», як на причину неможливості надання суду витребуваних документів з причин визначених Законом України «Про банки та банківську діяльність» у контексті обставин, що склалися є неприпустимим.
Крім того, відповідно до ч. 8, 9 статті 11 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» надавач фінансових послуг та/або посередник має право надавати інформацію, що становить таємницю фінансової послуги, нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування та іноземним консульським установам, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, державній виконавчій службі, приватним виконавцям, суду, третейському суду, міжнародному комерційному арбітражу для захисту своїх прав та законних інтересів у справах, учасником яких він є, в Україні і за кордоном. Положення цієї статті поширюються також на осіб, яким були відступлені права вимоги за договорами про надання фінансових послуг, а також на надавачів фінансових послуг та/або посередників після втрати ними права на здійснення діяльності з надання фінансових послуг та/або діяльності з надання посередницьких послуг.
З наведеного слідує, що ТОВ «Діджи Фінанс», як юридична особа, що здійснює економічну діяльність в сфері надання фінансових послуг має реальну можливість безперешкодно надати суду на виконання ухвали суду, яка згідно ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням, витребувані документи. 
Доводи апеляційної скарги в тому, що відповідно до електронної довіреності виданої відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надано права подавати будь-які запити, звернення до юридичних або фізичних осіб, апеляційним судом відхиляються, оскільки такі обставини підлягають до встановлення судом першої інстанції при розгляді справи по суті, та не звільняють позивача ТОВ «Діджи Фінанс» від процесуального обов`язку виконати ухвалу суду першої інстанції.
Посилання позивача на ті обставини, що ТОВ «Діджи Фінанс» жодним чином не ухиляється від виконання вимог ухвали суду, спростовується тим фактом, що з моменту витребування ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року доказів до постановлення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року про застосування до позивача заходів процесуального примусу минуло 69 календарних дні, упродовж яких ухвала суду від 06 лютого 2024 року виконана не була.
При цьому, згідно положень ст. 18 ЦПК України виконання судового рішення суду (у тому числі і ухвали суду) є обов`язковим, а його невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема:
- виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки,
- виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Незгода учасника справи з ухвалою суду не позбавляє його обов`язку щодо виконання законних вимог суду.
Колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду про витребування доказів постановлена за клопотанням відповідача з метою справедливого та всебічного судового розгляду справи за достовірними доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко    В. В. Сопрун  	

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2024 року