ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4740/24 Справа № 185/9439/23 	  	Головуючий у першій інстанції:  Гаврилов В.А. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він працював з 1996 року у різних структурних підрозділах відповідача в шкідливих умовах. За час роботи у відповідача отримав професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН другого ступеня, радикулопатія попереково-крижова білатеральна L4-S1, переважно, справа та шийна С6, С7 справа, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), осеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, нейросенсорна приглуховатість першого ступеня (з легким зниженням слуху). 02.04.2021 року йому встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. В наслідок професійного захворювання позивачу була завдано моральної шкоди. Позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. В нього було порушено нормальні життєві зв`язки. Він вимушений лікуватися, постійно відчуває фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт. Не має можливості займатись чоловічими справами. Тому, позивач просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнено з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000,00 (сто двадцять тисяч гривень нуль копійок) грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті гривень нуль копійок) грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, стягнувши суму моральної шкоди у розмірі 245000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом зменшення до 60000,00 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, розстрочивши виконання судового рішення на п`ять місяців рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому вона просить апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлооградвугілля” та наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
       Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 тривалий час працював на підприємстві відповідача, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-10).
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 лютого 2018 року, професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології механізмів, робочого інструменту, не постійне використання ЗІЗ.
Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом SiО2 кристалічного 15,0% в повітрі робочої зони в 43,9 раз перевищує ГДК. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 15дБА; освітленість - природнє освітлення відсутнє, при допустимому значенні — 0,6, температура повітря перевищує допустиме значення на 2,0С. Зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні становить 47260 кг/м, при допустимому значенні до 44000 кг/м; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 40 кг, при допустимому значенні до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 95640 кг/с, при допустимій до 70000 кг/с; перебування в незручній та/або фіксовані у позі 52% часу зміни, при допустимому значенні — до 25% часу зміни, перебування у вимушеній позі 14,4% часу зміни, при допустимому значенні — 10% часу зміни; нахили тулуба становить 302 рази за зміну, при допустимому до 51-100 разів за зміну (а.с. 11-12).
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №994817 від 24.04.2018 при первинному огляді ОСОБА_1 третю групу інвалідності з датою переогляду 15.04.2019 (а.с. 13).
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №051789 від 24.04.2018 при первинному огляді позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності з датою переогляду 15.04.2019 (а.с. 13).
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №129844 від 02.04.2021 при повторному огляді позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 14).
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №063998 від 02.04.2021 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 14).
Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання №84 від 18.01.2018, ОСОБА_1 встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН другого ступеня, радикулопатія попереково-крижова білатеральна L4-S1, переважно, справа та шийна С6,С7 справа, з помірно вираженими статико-дмнамічними порушеннями, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), осеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, нейросенсорна приглуховатість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 15-16).
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААВ №129844 від 02.04.2021 при повторному огляді позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково та довідкою МСЕК серії 12 ААА №063998 від 02.04.2021 при повторному огляді ОСОБА_1  встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, що позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.
Доводи апеляційної скарги, що стягнутий судом розмір моральної шкоди є завищеним є безпідставними, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеня моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнавав та зазнає внаслідок втрати професійної працездатності у розмірі 60%, обставин, які стали причиною встановлення втрати працездатності, а також їх наслідків, із урахуванням характеру ушкодження здоров`я позивача, що є незворотнім, дійшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги позивача про занижений розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем, судом врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Разом з тим, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів замість з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів заслуговують на увагу, з огляду на наступне. 
Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. 
Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.
Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (первинна довідка МСЕК видавалася у 2018 році), підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.
Тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
Щодо вимог ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення виконання судового рішення на п`ять місяців рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, враховуючи що колегія суддів розглядає справу не як суд першої інстанції, то вона позбавлена можливості розглядати питання про розстрочення виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги позивача та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»  – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року – змінити, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «без відрахування податків та інших обов`язкових платежів» замість фрази «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів». 
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення складений 27 травня 2024 року.

Головуючий                                                                 Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова