ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року	Львів	Справа № 140/1940/24 пров. № А/857/8109/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                                        Довга О.І.,
суддя                                                                              Глушко І.В.,
суддя                                                                              Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на ухвалу Волинського  окружного адміністративного суду  від 14 березня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №140/1940/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про  визнання дії  та бездіяльності  протиправними, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцької міської ради щодо визнання протиправною бездіяльності щодо компенсаційної виплати за рахунок місцевого бюджету на особистий рахунок у Державному комунальному підприємстві «Луцьктепло» оплати за послугу з централізованого надання гарячої води, що призвело до утворення заборгованості через несплату нарахованих витрат, як громадянину, якому відповідно до законодавства було призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у разі відсутності квартирних приладів обліку гарячої води, що перевищило соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 №409 з травня 2019 по квітень 2022 року протиправною; зобов`язання відповідача відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 перерахувати суму в розмірі              7658,94 грн на особовий рахунок позивача у Державному комунальному підприємстві «Луцьктепло», як компенсацію за нараховану за централізоване надання гарячої води, як перевищення соціального нормативу, встановленого для громадян, яким відповідно до законодавства призначено субсидію; стягнути з Луцької міської ради за рахунок місцевого бюджету 300000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) – п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Волинського  окружного адміністративного суду  від 14 березня 2024 року   повернуто  позивачу позовну заяву  без розгляду. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що копію вказаної ухвали позивач отримав 01.03.2024, відповідно до повідомлення АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи.
04.03.2024 позивач звернувся до суду із заявою в якій просив продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, обґрунтовуючи його неможливістю вчасно виконати умови ухвали про залишення позовної заяви без руху, оскільки два дні з відведених судом на усунення недоліків припадають на вихідні.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 позивачу продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 13.03.2024 включно.
13.03.2024 на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали суду про продовження процесуального строку від 06.03.2024, однак позивачем не додано до неї ані заяви про поновлення строку звернення до суду у частині позовних вимог за період, що передує шестимісячному строку звернення до суду з цим позовом, у якій вказано інші підстави для поновлення строку, не додано докази поважності причин пропуску цього строку, або ж уточнені позовні вимоги з урахуванням строку звернення до суду, ані документу про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн за подання позову та оригінал платіжного документа або докази звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
На думку апелянта, суд першої інстанції передчасно виніс оскаржувану ухвалу, не дочекався закінчення процесуального строку, який був тим же судом і встановлений для позивача. Відтак, апелянт вважає, що не пропустив встановлений ухвалою в цій справі строк на усунення недоліків, адже подав засобом поштового зв`язку вказану вище заяву про усунення недоліків вчасно. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4  ст. 304 КАС України  відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини другої  статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступного. 
Як зазначено вище, суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу від 14 березня 2024 року про повернення позовної заяви, виходив з того, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 23.02.2024 про залишення позовної заяви без руху.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Так, відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.1 ст.123 КАС України).
Також, пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, встановив, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском шестимісячного строку звернення, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. У зв`язку з цим суд в ухвалі запропонував позивачу усунути виявлений недолік шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 позивачу продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 13.03.2024 включно.
Матеріалами справи підтверджується, що копія ухвали, якою залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявленого недоліку, судом першої інстанції направлена на адресу, яка зазначена позивачем у позовній заяві, проте, 14.03.2024 така повернута з причин - «Позивачем  на виконання  ухвал  було надіслано на адресу  суду  заяви від  04.03.2024  та від 13.03.2024  при цьому  до них не було  додано  документи  у зв`язку  з відсутністю  яких позовну  заяву було  залишено без  руху». 
З огляду на викладене, суд першої інстанції вжив необхідні заходи щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху.
Згідно із п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною п`ятою статті 169 КАС України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Крім цього, безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час надання оцінки строку звернення до суду з позовом, оскільки суд першої інстанції повернув позовну заяву у зв`язку з не усуненням її недоліку, а не безпосередньо вирішував питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом чи поважності/неповажності причин пропуску такого строку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують законність оскарженої ухвали суду, оскільки позивач не усунув виявлений недолік позовної заяви, і матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій (спроб) для усунення недоліку, який вказаний в ухвалі суду від 24.08.2023 про залишення позовної заяви без руху, чи в будь-який інший спосіб відреагував на цю ухвалу, в тому числі і по даний час.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо повернення позовної заяви, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 05.10.2023 року про повернення позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд- 
ПОСТАНОВИВ: 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Волинського  окружного  адміністративного суду  від 14 березня 2024 про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 140/1940/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний