Справа № 465/1836/24                        Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 33/811/891/24                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2024 року, щодо ОСОБА_3 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 , 25 лютого 2024 року, о 21:20 год. у м. Львові по вул. Степана Бандери, 49, керував транспортним засобом «Skoda Super В» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager» № ARHK0051, проба позитивна, 2.10 проміле, номер тесту 1924.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, 25 лютого 2024 року, о 21 год. 20 хв. у м. Львові по вул. Степана Бандери, 47, водій автомобіля «Skoda Super В» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час об`їзду автомобіля «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих немає.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В мотивах апеляційної скарги зазначає, що з постановою місцевого суду він не погоджується, оскільки дана постанова є незаконною, необґрунтованою, постановлена за результатами неповного, необ`єктивного дослідження всіх обставин справи та невірної оцінки доказів.
Наголошує, що відеозапис долучений до матеріалів справи є неповним, фрагментарним та не містить моменту зупинки транспортного засобу.
Повідомляє, що працівник поліції не поінформував його про прилад, яким буде проводитися огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснив порядок його застосування та порядок проходження даного огляду, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, працівники поліції не переконалися, чи він погоджується із результатом газоаналізатора та не запропонував йому пройти огляд в медичному закладі, не повідомили йому ознак алкогольного сп`яніння, які були виявленні, не роз`яснили його права та обов`язки.
Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів його умисних дій в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зазначає, що причиною настання ДТП стали порушення водія «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 ПДР України, про що свідчить розташування транспортних засобів, характер та локалізація пошкоджень та місце їх зіткнення.
Наголошує, що постанова місцевого суду не містить у собі викладу змісту доказів, що були предметом дослідження, не містить оцінки доказів.
У судове засідання апеляційного суду призначене на 19 червня 2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, потерпілі просили проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки потерпілих, які просили проводити розгляд справи у відсутності апелянта, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_3 .
Заслухавши виступ потерпілих на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до ст. 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 13.3 ПДР України, передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 570053 від 25 лютого 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Skoda Super B» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння з згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», результат 2.10 проміле;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 1-2), з якої встановлено, що огляд було проведено о 22 год. 24 хв., 25 лютого 2024 року, результат огляду 2.10 проміле, з результатом ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6-7), відповідно до якого у водія ОСОБА_3 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідала обстановці, результат огляду 2.10 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №570052 від 25 лютого 2024 року (а.с. 13), з якого вбачається, що водій ОСОБА_3 на вул. С. Бандери, 47, к м. Львові, під час об`їзду автомобіля «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримав безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, у зв`язку із чим автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до збитків;
- інформації зі схеми місця ДТП від 26 лютого 2024 року (а.с. 17), на якій відображено місце події, та розміщення транспортних засобів, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілям;
- поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 16), з яких вбачається, що нетверезий водій автомобіля «Skoda Super B» д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався із керуванням та врізався в транспортний засіб «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 , який відлетів у його автомобіль;
- поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 17), в яких він зазначав, що о 21 год. 20 хв.25 лютого 2024 року він зупинився поблизу будинку 49, вул. С. Бандери, м. Львів, увімкнув аварійну сигналізацію, після чого в його автомобіль в`їхав транспортний засіб «Skoda Super В» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті ДТП також було ушкоджено інший автомобіль;
- рапортом майора поліції О. Вердинця (а.с. 6-7), з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», водію було повідомлено причину зупинки, роз`яснено права та обов`язки, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого показав 1,56 проміле, з результатом він погодився, після чого працівниками поліції вилучено посвідчення воді, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, відсторонено водія від керування автомобілем;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано місце події, розміщення транспортних засобів, опитування учасників ДТП, зокрема водія ОСОБА_3 , в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, окрім того повідомлено, що він може пройти такий огляд в медичному закладі. Водій ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, після чого, працівниками поліції надано герметично запаковану трубочку на вибір, перевірено прилад, роз`яснено порядок проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», водій декілька разів намагався імітувати видих, невдовзі продув прилад, результат огляду 2.10 проміле, незгоди з результатом огляду ОСОБА_3 не висловлював, після чого патрульними ознайомлено його з протоколами.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта, що відеозапис долучений до матеріалів справи є неповним, фрагментарним та не містить моменту зупинки транспортного засобу, є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_3 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 25 лютого 2024 року, а саме опитування водія, щодо обставин ДТП, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі та результат огляду 2.10 проміле.
Доводи апелянта, що працівник поліції не поінформував його про прилад, яким буде проводитися огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснив порядок його застосування та порядок проходження даного огляду, не переконалися, чи він погоджується із результатом газоаналізатора та не запропонував йому пройти огляд в медичному закладі, не повідомив йому ознак алкогольного сп`яніння, які були виявленні, не роз`яснили його права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи зазначеними вище за текстом, зокрема відеозаписом, на якому зафіксовано процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, та протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 570053 від 25 лютого 2024 року (а.с. 3) та серії ААД №570052 від 25 лютого 2024 року (а.с. 13) в яких зроблено відмітки про те, що водієві було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України.
Твердження апелянта, що матеріали справи не містять доказів його умисних дій в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд розцінює критично, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що причиною настання ДТП стали порушення водія «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 ПДР України, оскільки такі мають формальний характер та не підтверджуються матеріалами справи.
Покликання апелянта на те, що постанова місцевого суду не містить у собі викладу змісту доказів, що були предметом дослідження, не містить оцінки доказів у їх сукупності, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не знайшло свого підтвердження, як встановлено апеляційним судом, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 245, 252, 280 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_3 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП. При призначені адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом враховано дані про особу, й інші обставини справи, а також те, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2024 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.