ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року 
м. Київ

справа № 520/16191/23
адміністративне провадження № К/990/3963/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Радишевської О.Р., Прокопенка О.Б.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка Андрія Володимировича - на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 (суддя Бідонько А.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 (суддя-доповідач Спаскін О.А., судді: Присяжнюк О.В., Любчич Л.В.), 
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень за періоди з 26.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023, з 06.03.2023 по 06.04.2023, з 05.05.2023 по 05.06.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень за періоди з 26.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023, з 06.03.2023 по 06.04.2023, з 05.05.2023 по 05.06.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить службу в Збройних Силах України та безпосередньо бере участь в бойових діях. У періоди з 26.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби та з 06.03.2023 по 06.04.2023, з 05.05.2023 по 05.06.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я. Однак за вказані періоди відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 позов задоволено частково.
3.1. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень за періоди з 26.12.2022 по 27.12.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
3.2. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень за періоди з 26.12.2022 по 27.12.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
3.3. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень за періоди з 28.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023, з 06.03.2023 по 06.04.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медично1) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
3.4. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за періоди з 28.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023, з 06.03.2023 по 06.04.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
3.5. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Суд встановив, що вищевказані умови, передбачені нормами Постанови №168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи.
4.1. Також суд першої інстанції зазначив про підтвердження факту перебування позивача у відпустці для лікування після травми, каліцтва за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, у періоди з 06.03.2023 по 06.04.2023 (30 днів) та з 05.05.2023 по 06.06.2023 (30 днів повторно).
4.2. За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що за періоди з 26.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023 (перебувавання на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби) та з 06.03.2023 по 06.04.2023 (перебування у відпустці за станом здоров`я), мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування, однак не була нарахована та виплачена.
4.3. Водночас суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у частині нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 05.05.2023 по 05.06.2023 з тих підстав, що положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), передбачено можливість здійснення грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах, на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) або рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах.
4.4. Ураховуючи, що 28.04.2023 сплив чотирьохмісячний термін знаходження позивача в розпорядженні по лікуванню, а в матеріалах справи відсутні висновки військово-лікарської комісії про потребу продовження терміну лікування після сплину чотирьохмісячного терміну або рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000 гривень за період з 05.05.2023 по 05.06.2023.
5. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі №520/16191/23 залишено без змін.
6. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог (у межах вимог апеляційної скарги), суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з 28.04.2023 позивачу було правомірно призупинено нарахування і виплату грошового забезпечення, як наслідок відсутні підстави для виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000 гривень за період з 05.05.2023 по 05.06.2023 перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
6.1. При цьому суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи апелянта, що саме військова частина НОМЕР_2 не видає наказ про продовження строку лікування, що свідчить про протиправну бездіяльність, оскільки питання зобов`язання про видання наказу військовою частиною НОМЕР_2 про продовження строку лікування позивача не було предметом спору в даній справі.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
8. Ухвалою від 19.02.2024 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), щодо відсутності висновків Верховного Суду стосовно застосування пункту 1 Постанови №168 у взаємозв`язку з абзацами 2, 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.
9. За доводами представника позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, положення Порядку №260 передбачають можливість здійснення грошового забезпечення понад 4 місяці безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) або рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах. При цьому, на думку представника позивача, саме військова частина НОМЕР_2 не видає наказ про продовження строку лікування, що свідчить про протиправну бездіяльність.
9.1. Водночас представник скаржника звертає увагу, що норми Постанови №168, якою виплата додаткової винагороди була введена, не передбачають будь-яких обмежень, у тому числі часових, здійснення додаткової грошової винагороди.
9.2. За таких підстав представник скаржника вказав на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 1 Постанови №168 у взаємозв`язку з абзацами 2, 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 у правовідносинах, які виникають між військовослужбовцями Збройних Сил України та командуванням військових частин у зв`язку з невиплатою таким військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, за період перебування останніх на стаціонарному лікуванні або у відпустці за рішенням військово-лікарських комісії після тяжкого поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
10. Відповідачі відзиву на касаційну скаргу не подали.
11. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів виходить з такого.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
12. Солдат ОСОБА_1 з 13.09.2022 проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .
13. Позивач 26.12.2022 отримав вогнепальне уламкове поранення лівої половин грудної клітини в зоні бойових дій в районі АДРЕСА_1 під час виконання службових обов`язків, що підтверджується первинною медичною картою Медроти НОМЕР_3 АДРЕСА_2 форми 100 (а.с. 20-21).
14. У період з 26.12.2022 по 01.01.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР», що підтверджується випискою №16872.
15. Також, у зв`язку із лікуванням, солдат ОСОБА_1 був переведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 наказом №199 від 28.12.2022.
16. У період з 02.01.2023 по 12.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні невідкладної хірургічної клініки абдомінальної хірургії Військово медичного клінічного центру Центрального регіону України (м. Вінниця), що підтверджується перевідним епікризом №12 (а.с. 24).
16.1. У перевідному епікризі №12 зазначено діагноз: вогнепальне уламкове торакоабдомінальне поранення (26.12.22) з дефектом м`яких тканин лівої половини грудної клітки та вогнепальним переломом V, VI ребер зліва, пошкодженням лівої легені, лівого куполу діафрагми, селезінки, поперечно-ободової кишки та наявними сторонніми тілами (металевими уламками) м`яких тканин лівої половини грудної клітки, ускладнене забоєм лівої легені, лівобічним пневмогемотораксом, гемоперітонеумом, забоєм серця легкого ступеня.
17. У період з 12.01.2023 по 04.02.2023 перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації в/ч НОМЕР_4 , що підтверджується виписним епікризом №73 (а.с. 23).
17.1. У виписному епікризі №73 вказано діагноз (основний): стан після тяжкого вогнепального осколкового сліпого проникаючого торакоабдомінального поранення бокової стінки грудної клітки зліва, з дефектом м`яких тканин, переломом 5, 6 ребер зліва, забоєм лівої легені, пошкодженням лівого купола діафрагми (26.12.22), ускладненого лівобічним пневмогемотораксом, гемоперітонеумом, забоєм серця легкого ступеню, лікованих оперативно: ПХО вогнепальних ран грудної клітки зліва, лапаротомії, ревізії ОЧП, спленектомії, ушивания лівого купола діафрагми, виведении кінцевої трансверзостоми, санації та дренувания черевної порожинии, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау (26.12.22); однопортової VATS зліва, видаления гемотораксу, санації та дренування лівої плевральної порожнини (30.12.2022); вторинних хірургічних обробок вогнепальних ран лівої половини грудної клітки: монтажу ВАК-системи (02.01.23): заміни ВАК-системи (06.01.23); демонтажу ВАК-системи та накладання вторинних швів (10.01.23).
18. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №138 від 23.02.2023 солдату в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_4 , встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вторинних хірургічних обробок вогнепальних ран лівої половини грудної клітки: демонтажу ВАК-системи та накладання вторинних швів (10.01.2023); заміна ВАК-системи (06.01.2023); монтажу ВАК-системи (02.01.2023); однопортової VATS зліва, видалення гемотораксу, санації та дренування лівої плевральної порожнини (30.12.2022); лапаротомії, ревізії ОЧП, спленектомії, ушивання лівого купола діафрагми, виведення кінцевої трансверзостоми, санації та дренування черевної порожнини, дренування лівої плевральної порожнини по Болау, первинної хірургічної обробки вогнепальних ран грудної клітки зліва (26.12.2022), з приводу тяжкого вогнепального осколкового сліпого проникаючого торакоабдомінального поранення бокової стінки грудної клітки зліва, з дефектом м`яких тканин, переломом 5, 6 ребер зліва, забоєм лівої легені, пошкодженням лівого купола діафрагми (26.12.2022), ускладненого лівобічним пневмогемотораксом, гемоперітонеумом, забоєм серця легкого ступеню. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
18.1. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб визначено - «Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів».
19. Відповідно до змісту довідки №27/2 від 06.03.2023 військово-лікарської комісії солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд позаштатною ВЛК КНП «ПЧМЛ» 06.03.2023.
19.1. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): тяжке ВОСП (26.12.2022) бокової стінки грудної клітки зліва з дефектом м`яких тканин, переломом 5,6 ребер зліва, забоєм лівої легені, пошкодженням лівого купола діафрагми, ускладненого лівобічним пневмогемотораксом, геміперітонеумом, забоєм серця легкого ступеню. Функціонуюча трансверзостома. Травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
19.2. На підставі статті 81, графи ІІ. Розкладу хвороб, графи ТДВ визначено, що за станом здоров`я - «Потребує відпустки на 30 (тридцять) календарних днів» (а.с. 27).
20. Також, відповідно до змісту довідки №65/1 від 05.05.2023 військово-лікарської комісії, солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд позаштатною ВЛК КНП «ЧМЛ» 05.05.2023. Визначено діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ВОСП (26.12.2022) бокової стінки грудної клітки зліва з дефектом м`яких тканин, переломом 5,6 ребер зліва, забоєм лівої легені, пошкодженням лівого куполу діафрагми, ускладненого лівобічним пневмотораксом, геміперітонеумом, забоєм серця легкого ступеню. Фуцкціонуюча трансверзостома. Згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370 травма тяжкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
20.1. На підставі статті 81, графи II. Розкладу хвороб, графи ТДВ визначено, що за станом здоров`я - «Потребує відпустки на 30 (тридцять) календарних днів» (а.с. 28).
21. Представник позивача 12.05.2023 звернувся з адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив, зокрема, надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`яку з пораненням та лікуванням за період з 26.12.2022 по 03.04.2023 щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн, передбаченої Постановою № 168.
22. Відповіддю на запит №ФЕС 1197 від 03.06.2023 військова частина НОМЕР_2 повідомила про відсутність підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди та зазначила, що згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 (зі змінами), підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Вказано, що така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини по результатам службового розслідування за фактом отримання поранення військовослужбовцем. Однак медичною службою військової частини НОМЕР_2 довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) щодо поранення ОСОБА_1 не надано.
22.1. Зауважено, що довідка ВЛК №138 від 03.02.2023 складена з порушенням. У медичних висновках довідки не зазначено ступінь важкості поранення, що ускладнює прийняття рішення командиром військової частини щодо виплати винагороди 100000 грн за час цієї відпустки.
22.2. Крім того, вказано, що грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. У зв`язку з лікуванням, солдат ОСОБА_1 був переведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 наказом №199 від 28.12.2022. Таким чином, 28.04.2023 спливає чотирьохмісячний термін знаходження в розпорядженні по лікуванню. Висновків ВЛК про потребу продовження терміну лікування не надано. У зв`язку з чим з 28.04.2023 солдату ОСОБА_1 призупиняється нарахування і виплата грошового забезпечення.
V. Позиція Верховного Суду
23. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Представник позивача не оскаржив судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволених позовних вимог про виплату збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди за періоди з 26.12.2022 по 27.12.2022, 28.12.2022 по 01.01.2023, з 12.01.2023 по 04.02.2023, з 06.03.2023 по 06.04.2023.
25. У зв`язку з цим суд касаційної інстанції не переглядає судові рішення у вказаній частині.
26. Натомість предметом перевірки суду касаційної інстанції в межах доводів касаційної скарги є правильність застосування судом апеляційної інстанції постанови Кабінету Міністрів України №168 у правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди за період з 05.05.2023 по 05.06.2023.
27. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
28. У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
29. Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
31. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
32. У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
33. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
34. У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
34.1. Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
35. Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.
35.1. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
36. Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
37. Повертаючись до обставин цієї справи, суди попередніх інстанцій встановили, що підтвердженим є факт поранення та перебування позивача у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, у період з 06.03.2023 по 06.04.2023 (30 днів) та з 05.05.2023 по 06.06.2023 (30 днів повторно), а отримана травма позивача є травмою тяжкого ступеню.
38. Водночас Верховний Суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.
39. Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
40. Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
41. Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
42. Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
43. Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
44. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні висновки ВЛК про потребу продовження терміну лікування після сплину чотирьохмісячного терміну або рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах, а тому з урахуванням абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260 суд дійшов висновку про правомірність ненарахування і невиплати позивачу грошового забезпечення, у тому числі додаткової грошової винагороди, за період з 05.05.2023 по 05.06.2023.
45. Верховний Суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
46. Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
47. З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
48. Однак суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про наявність/відсутність висновку ВЛК про потребу в лікуванні, не дослідили: чим є висновок ВЛК в розумінні Положення та абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260, і чи довідка ВЛК №65/1 від 05.05.2023, відповідно до якої за наслідком проведення медичного огляду ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує відпустки на 30 (тридцять) календарних днів (а.с. 28), є висновком ВЛК про потребу в лікуванні в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.
49. Також Верховний Суд звертає увагу, що повноваження командира військової частини щодо прийняття рішення (у формі наказу) про продовження виплати грошового забезпечення не є дискреційними з огляду на таке.
50. Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 17.10.2019 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). 
50.1. Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
50.2. Водночас повноваження не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
51. Застосовуючи вказаний підхід до обставин цієї справи, Верховний Суд зауважує, що повноваження командира військової частини щодо видання наказу про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я не передбачають можливості діяти за власним розсудом, оскільки питання наявності/відсутності медичних показань для перебування військовослужбовця у відповідній відпустці належить до компетенції, зокрема, ВЛК.
52. У продовження вказаного суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
53. Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).
54. Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).
55. Також пункт 6.35 глави 6 розділу ІІ Положення передбачає, серед іншого, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. 
56. Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.
57. Таким чином, у разі наявності висновку ВЛК про потребу продовження відпустки за станом здоров`я нормами Порядку №260 встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки командира військової частини: видати наказ про продовження виплати грошового забезпечення.
58. Втім, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, не врахували вищезазначеного та не з`ясували обставини, пов`язані з припиненням виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: яким документом було припинено виплату позивачу грошового забезпечення та чим вмотивовано рішення про припинення виплати грошового забезпечення; чи направлявся висновок ВЛК військовій частині, якщо так, то чи було його враховано при прийнятті рішення про припинення виплати позивачу грошового забезпечення.
59. З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій вирішили справу без повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, а також не надали оцінку всім наявним доказам, що стосуються предмету спору, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи. Висновки судів попередніх інстанцій та судові рішення в оскарженій частині в цій справі не відповідають передбаченим статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства щодо справедливого і неупередженого вирішення спору.
60. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для формування висновку з питань застосування норм права у контексті визначених позивачем питань.
61. У силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
62. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
63. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
64. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим судові рішення в оскарженій частині підлягають скасуванню, а справу в цій частині необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
64.1. Оскільки суд касаційної інстанції в іншій частині оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не переглядав, тому в цій частині судові рішення слід залишити без змін.
65. При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням висновків цієї постанови, повинен вирішити про обґрунтованість/безпідставність припинення виплати позивачу грошового забезпечення, у тому числі передбаченої Постановою № 168 додаткової грошової винагороди, після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.
66. З огляду на вимоги касаційної скарги Верховний Суд касаційну скаргу задовольняє частково.
67. Ураховуючи результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
68. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка Андрія Володимировича - задовольнити частково.
2. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024, в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень за період з 05.05.2023 по 05.06.2023 та зобов`язання вчинити відповідні дії, - скасувати та направити в цій частині на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
3. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач                                                                       С.А. Уханенко

Судді:                                                                                           О.Р. Радишевська

                                                                                          О.Б. Прокопенко