ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2024 р. 	Справа № 440/11029/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 (суддя Довгопол М.В.; м. Полтава) по справі № 440/11029/23
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області                      
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі № 440/11029/23, що набрало законної сили 28.10.2023, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код 21910427) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.07.2023 №163950024405 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.06.2023, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
22.02.2024 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просить:
- визнати протиправним рішення від 26.12.2023 № 163950024405 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 440/11029/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 440/11029/23 та розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року повернуто заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання   протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 440/11029/23 та направити справу до Полтавського окружного адміністративного суду для розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311, 312 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Повертаючи заяву позивача без розгляду відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України з підстав її очевидної безпідставності, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням ГУПФУ в Дніпропетровській області від 26.12.2023 № 163950024405 за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 на виконання рішення суду позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстав, що не досліджувались судом у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 440/11029/23.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області від 26.12.2023 № 163950024405 не може бути предметом розгляду відповідно до статті 383 КАС України, а може бути оскаржене шляхом подання окремого позову у відповідності до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
Так, відповідно до частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Суд вважає за необхідне звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у справі “Горнсбі проти Греції” наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина “судового розгляду”.
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах “Алпатов та інші проти України”, “Робота та інші проти України”, “Варава та інші проти України”, “ПМП “Фея” та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Таким чином, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу, що вище зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів особи, на користь якої ухвалено судове рішення, шляхом подання нового позову. Розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, та не передбачає можливості подання окремого позову, предмет якого є аналогічним по суті вже вирішеному раніше.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на наведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на відповідача, передбачених КАС України. Дії відповідача, спрямовані на виконання судового рішення не можуть бути самостійним предметом окремого судового провадження.
У свою чергу, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
Забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням.
Зі змісту поданої до суду заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 440/11029/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийнято рішення від 26.12.2023 № 163950024405 про відмову у призначенні пенсії.
Фактично позивач не погоджується з цим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим просить визнати його протиправним в порядку статті 383 КАС України.
З цього приводу варто зазначити, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.12.2023 № 163950024405 за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 на виконання рішення суду позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії. Тобто, відповідачем зазначені інші підстави для неврахування стажу роботи позивача з 18.04.1957 по 25.10.1995 та відмови в призначенні пенсії, що не було предметом розгляду та не досліджувалось судом у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 440/11029/23.
Колегія суддів зазначає, що при здійсненні судового контролю за виконанням судового рішення суд повинен дослідити повноту виконання судового рішення, проте не може зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти на виконання судового рішення дії або приймати рішення, які такий суб`єкт владних повноважень не зобов`язаний вчинити/прийняти відповідно до судового рішення, тобто суд не вправі встановлювати інший спосіб захисту права позивача, ніж був обраний судом при вирішенні справи по суті.
При цьому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 26.12.2023 № 163950024405 хоча й прийняте на виконання судового рішення в справі № 440/11029/23, проте не може оскаржуватися в порядку статті 383 КАС України, адже, суд не зобов`язував відповідача прийняти рішення про призначення пенсії, а зобов`язав повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, що і було виконано відповідачем.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.12.2023 № 163950024405 не може бути предметом розгляду відповідно до статті 383 КАС України, а може бути оскаржене шляхом подання окремого позову у відповідності до вимог статей 160, 161 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача подана з порушенням норм процесуального права, є очевидно безпідставною, що виключає можливість її розгляду судом та є підставою для повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі № 440/11029/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова