ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2481/24 Справа № 932/3868/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Куцевол  В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 квітня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, - 

В С Т А Н О В И В: 

               У квітні 2023 року ТОВ “Авентус Лізинг” звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.
               В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 01.07.2022 між ТОВ “Авентус Лізинг” та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу №2042, за умовами якого останній отримав у користування автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2004 року виписку та зобов`язався здійснювати внесення лізингових платежів, згідно графіку до договору, у розмірі 9477,20 грн. кожного місяця, до липня 2023 року.
                ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язання за договором лізингу, що призвело до утворення заборгованості та стало передумовою для розірвання, 01.03.2023, вказаного договору.
               З огляду на те, що ОСОБА_1 , станом на день подання позову, не виконав вимогу щодо погашення заборгованості за договором лізингу у розмірі 12 458,27 грн, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 несплачену прострочену заборгованість за договором фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022 у розмірі 12 458,27 грн.
               Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року позовні вимоги ТОВ “Авентус Лізинг” до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, залишено без задоволення.
               Не погодившись з таким рішенням суду ТОВ “Авентус Лізинг” звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. 
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. 
               Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
               Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав. 
               Судом встановлено, що відповідно до копії договору фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022 сторонами якого є ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та ОСОБА_1 , останній отримав автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», зі строком лізингу - 12 місяців та сплатою лізингових платежів у 9 477,20 грн. на місяць. 
               Згідно п. 11.2 вказаного договору, лізингодавець має право відмовитися в односторонньому порядку від договору та/або вилучити об`єкт фінансового лізингу у разі не сплати лізингового платежу (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить 60 або більше календарних днів з дня настання строку сплати першого простроченого платежу або його частини.
               Відповідно до копії повідомлення №АЛ-922 від 22.02.2023 про відмову від договору фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022, ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» повідомляє ОСОБА_1 про те, що станом на 22.02.2023 у нього наявна заборгованість у розмірі 36 473,20 грн. строк прострочення по оплаті якої перевищує 60 днів, у зв`язку з чим товариство відмовляється від договору фінансового лізингу чим спричиняє його розірвання/припинення.
               09.03.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду про розірвання договору фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022.
               Згідно п. 3.1 вказаного договору, ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» не нараховує та не стягує неустойку за договором з 24.02.2022 до моменту його припинення. ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» не має вимоги та претензій за допущені порушення під час виконання цього договору.
               Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 18.08.2019-07.04.2023, станом на 07.04.2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 12 458,27 грн.
               Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що передумовою розірвання договору фінансового лізингу стали дії відповідача щодо неналежного його виконання, що призвело до утворення заборгованості, однак виходячи з домовленостей сторін викладених у додатковій угоді про розірвання вказаного договору щодо відсутності зі сторони товариства вимог та претензій за допущені ОСОБА_1 порушення під час його виконання, така заборгованість стягненню не підлягає.
               Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
               Згідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
               Пунктом 3 частини 2 статті 21 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.
               Відповідно до ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.
               Пунктом 4 частини 1статті 20 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства.
               Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
               Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
               Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
               Згідно п. 3 Додаткової угоди від 09.03.2023 року про розірвання Договору фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022 року, сторони погодили, що з дня розірвання Договору, сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами чи зобов`язаннями, що виникли з договору в частині, що стосується відшкодування поточних лізингових платежів.
               Між тим, відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 09.03.2023 року про розірвання Договору фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022 року зазначено, що сторони не звільнені від виконання обов`язків, що виникли під час дії угоди.
               ТОВ “Авентус Лізинг” зазначає, що жодним чином не відмовлялись від стягнення заборгованості в частині відшкодування лізингових платежів.
               Дійсно, відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 18.08.2019-07.04.2023, станом на 07.04.2023 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 12 458,27 грн.
               Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
               Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за договором фінансового лізингу у розмірі 12 458,27 грн, яка ним не погашена, а тому ТОВ “Авентус Лізинг” має право на її стягнення.
               На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, належним чином не виявив про що домовились сторони при розірванні договору, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
               У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
               Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” слід задовольнити, а рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” заборгованість у розмірі 12 458,27 грн. 
               Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” 2 684,00 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 4 026,00 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 6 710,00 грн судового збору.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” — задовольнити.
       Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року — скасувати.
       Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг” до ОСОБА_1 про відшкодування збитків — задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг”, ЄДРПОУ: 42441539, несплачену прострочену заборгованість за Договором фінансового лізингу №2042 від 01.07.2022 року в сумі 12 458,27 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Авентус Лізинг”, ЄДРПОУ: 42441539, витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710,00 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                               І.Ю. Ткаченко