10.06.24
22-ц/812/628/24
Провадження № 22-ц/812/628/24
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 червня 2024 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                справа № 478/109/24
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Травкіною В.Р.,        
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 19 лютого 2024 року під головуванням судді Сябренко І.П., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач зазначала, що 04 липня 2023 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №416. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, між ними відсутні взаєморозуміння, інтерес один до одного. На думку позивачки, надання строку для примирення не має жодного сенсу, оскільки спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан їхніх відносин, тому просила розірвати шлюб.
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2024 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зареєстрований Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 липня 2023 року, актовий запис №416. Позивачу ОСОБА_1 , яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн 20 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2024 року, просила його скасувати, прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначала, що отримавши 01 березня 2024 року ухвалу про відкриття провадження у справі від 02 лютого 2024 року та повідомлення про виклик в судове засідання, призначене на 19 лютого 2024 року, вони з чоловіком прийшли до твердого переконання про необхідність збереження сім`ї. Як вказала апелянт, згодом вона за ініціативою чоловіка звернулася до адвоката з метою закриття провадження у справі та їй стало відомо, що справа вже розглянута судом 19 лютого 2024 року з ухваленням рішення про розірвання шлюбу. Також від адвоката їй стало відомо, що вона разом з позовом подавала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не погодивши це з нею, оскільки вона її на це не уповноважувала так як мала намір приймати участь у розгляді справи разом з чоловіком. Крім того вона вважала, що справа не буде розглянута до закінчення військового стану у зв`язку з перебуванням чоловіка на військовій службі в ЗСУ. Після з`ясування цих обставин вона 13 березня 2024 року розірвала договір з адвокатом. Також апелянт ОСОБА_1 зазначає, що суд під час прийняття рішення безпідставно застосував ст. 109 СК України, та не застосував ст. 105, 110 СК України. Крім того вказувала, що суд в порушення вимог ст. 263, 265 ЦПК України п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не вжив заходів щодо примирення подружжя, формально підійшов до розгляду справи та ухвалив рішення не з`ясувавши повно і всебічно фактичні обставини життя подружжя та їх взаємини, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та можливість збереження сім`ї, не навів мотивів, з яких визнав збереження сім`ї неможливим та докази, на підставі яких судом встановлені обставини, зазначені у рішенні, що є підставою для його скасування на підставі п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. В порушення вимог ст. 128 ЦПК України судом не дотримані строки повідомлення сторін про судове засідання. Так, повідомлення про судове засідання призначене на 19 лютого 2024 року отримано нею лише 01 березня 2024 року, а чоловіком за місцем його реєстрації взагалі не отримано, оскільки він проживав з нею та перебував на службі в ЗСУ. За такого судом безпідставно розглянуто справу за її відсутності, що свідчить про порушення норм процесуального права та є підставою для скасування рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. 
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивачки – адвокат Сергієнко Д.М. – підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та заяву ОСОБА_1 про відмову від позову та просив скасувати рішення та закрити провадження у справі в зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 .
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №416. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають.
25 січня 2024 року (згідно штемпелю на поштовому конверті з позовною заявою)  ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Ратушної Р.П. звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу. Одночасно адвокатом Ратушною Р.П. була подана заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника.
Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10 год.00 хв 19 лютого 2024 року. Копія ухвали разом із матеріалами позовної заяви було направлено відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання та згідно рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення отримано адресатом 29.02.2024 року (а.с. 20, 24). Представнику позивачки копія ухвали була доставлена на електронну пошту 06.02.2024 року (а.с. 101). Згідно рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення позивачкою  ОСОБА_1 копія ухвали із повідомленням про дату і час судового засідання була отримана 20.02.2024 року (а.с. 30), тобто через день після судового засідання, в якому було ухвалено оскаржуване рішення.
Оскаржуване рішення було ухвалено судом у відсутність сторін та їх представників.
Ухвалюючи 19 лютого 2024 року рішення про розірвання шлюбу між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно ст.112 СК України є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість посилання суду першої інстанції на ст. 109 СК України, яка регулює порядок розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Також колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що судом не вживались заходи щодо примирення подружжя, як це передбачено ст. 111 СК України.
Разом із тим, під час розгляду справи в апеляційному суді стало відомо, що відповідач  ОСОБА_2  загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27 травня 2024 року Казанківською селищною радою вчинено актовий запис №103, який зареєстровано в Реєстрі реєстратором Новобузького відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03 червня 2024 року за №00145621841. (а.с. 144-145).
Статтею 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у день її смерті.
Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи (стаття 46 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття.
Смерть фізичної особи, яка є однією із сторін у справі, внаслідок чого припиняється її право- та дієздатність, є підставою для закриття провадження у справі згідно пункту 7 статті 255 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Смерть одного з подружжя об`єктивно припиняє існування шлюбу як сімейного союзу дружини та чоловіка. Це означає, що шлюб припиняється незалежно від волі та бажання подружжя або одного з них. У цих випадках припинення шлюбу не потребує спеціального оформлення. Відповідні правові наслідки виникають у силу самого факту смерті. Реєстрація смерті, проведена в органах РАЦС, відповідно до вимог цивільного законодавства, і одержання свідоцтва про смерть одного з подружжя є достатнім підтвердженням припинення шлюбу.
Приписами частини третьої статті 104 СК України встановлено, що якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. 
За правилами частин першої, другої статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Для подання апеляційної скарги на рішення суду частиною першою статті 354 ЦПК України встановлено 30-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що відповідач  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - до спливу 30-денного строку на апеляційне оскарження рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2024 року, тому шлюб сторін припинився внаслідок смерті одного з подружжя.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відмова позивача від позову є підставою для закриття провадження у справі згідно частини третьої статті 206, пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.
Проте апеляційний суд не може прийняти відмову позивачки ОСОБА_1 від позову про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , про що просить позивачка в апеляційній скарзі, оскільки останній помер, внаслідок чого шлюб сторін припинився, що виключає можливість примирення сторін та поновлення шлюбних відносин.
Оскільки правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, не допускають правонаступництво, то відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 377 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю. При цьому припинення шлюбу сторін внаслідок смерті  ОСОБА_2  відповідно до ч. 3 ст. 104 СК України унеможливлює застосування ч. 3 ст. 377 ЦПК України
Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, ст. 367, 374, ч. 1 ст. 377, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у прийнятті відмови  ОСОБА_1 від позову.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2024 року скасувати, а провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий  В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 червня 2024 року