ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" квітня 2024 р.           Справа№ 911/2498/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Копитової  О.С.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Сотнікова  С.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Гріщенко А.О.
та представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного банку України 
на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року
у справі №911/2498/18 (судя Наріжний С.Ю.)
(повний текст ухвали складено 19.10.2023 року)
за заявою Голови ліквідаційної комісії приватного акціонерного товариства «Росава» 
до боржника     приватного акціонерного товариства «Росава»
про     банкрутство
ВСТАНОВИВ:
 Ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18 відмовлено у задоволенні скарги арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 27.07.2023 року № 1 (вх. №14535/23) на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Комлика І.С., клопотання арбітражного керуючого Комлика І.С. від 28.07.2020 року №02-31/2868 (вх. №14534/23) задоволено, затверджено звіт арбітражного керуючого Комлика І.С. про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора приватного акціонерного товариства «Росава» з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року, заяву РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 14.08.2023 року №52-04.01-3031 (вх. №15748/23) задоволено, визнано грошові вимоги РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до приватного акціонерного товариства «Росава» у сумах: 5368,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 238588,58 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, відмовлено у задоволенні клопотання акціонерного товариства закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аргумент Фонд» від 23.08.2023 року б/№ (вх. №16113/23) про відсторонення арбітражного керуючого Рабана М.Т. від виконання повноважень ліквідатора у справі №911/2498/18, заяву арбітражного керуючого Гапіної Н.В. про участь у справі залишено без розгляду, копію ухвали надіслано учасникам у справі, арбітражному керуючому Комлику І.С.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Національний банк України (надалі по тексту - апелянт, Банк) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18 та відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18, в частині затвердження звіту арбітражного керуючого Комлика І.С. про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора приватного акціонерного товариства «Росава» (надалі по тексту - ПрАТ «Росава») з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року та ухвалити нове рішення про відмову арбітражному керуючому Комлику І.С. про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат. Крім цього, судові витрати з сплати судового збору за подання апеляційної скарги стягнути на користь Національного банку України з ПрАТ «Росава».
В обґрунтуваннях поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала місцевого суду в оскаржуваній частині  постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для  справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що затверджуючи Звіт, суд першої інстанції, в першу чергу, не надав належної правової оцінки тим обставинам, що арбітражний керуючий перерахував собі грошові кошти в рахунок основної грошової винагороди та понесених витрат без попереднього погодження з кредиторами та судом всупереч нормам Кодексу України з процедур банкрутства.
При цьому, апелянт посилається на Постанову Верховного Суду від 02.06.2020 року у справі №911/2581/14 та зазначає, що незважаючи на те, що самого механізму погодження витрат Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає, але виходячи з етимологічного тлумачення терміну «погоджувати - одержувати чиє-небудь схвалення, згоду на щось» то є можливість констатувати факт, що всі нарахування винагороди та розмір витрат мають бути затверджені комітетом кредиторів, а в частині заставного майна погоджені з заставним кредитором.
На думку апелянта, вказаний порядок покликаний виконувати функції запобіжнику від зловживання з боку ліквідатора, а  в даному випадку ліквідатор здійснив нарахування, перерахував кошти, тощо а потім погоджує, що свідчить про зловживання правами.
Також апелянт наголошує про те, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 21.09.2022 року №3995/5 до арбітражного керуючого Комлика І.С. застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2022 року у справі №640/16003/22, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/16003/22 зупинено дію наказу Міністерства юстиції України №3995/5 від 21.09.2022 року про застосування до арбітражного керуючого Комлика І.С., дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва.
Таким чином, дія вищезазначеного наказу була зупинена але проміжок часу до її зупинення характеризується тим, що арбітражний керуючий Комлик І.С., був позбавлений права здійснювати, в тому числі повноваження ліквідатора ПрАТ «Росава», як  наслідок нараховувати та отримувати основну грошову винагороду, але в Звіті ліквідатора цього не враховано чим допущено безпідставне нарахування основної винагороди.
Також апелянт зазначає, що відповідно до звіту грошова винагорода розрахована за період з 24.06.2020 року по 20.06.2023 року без деталізації вжитих заходів арбітражним керуючим в межах повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з відповідною помісячною деталізацією.
На думку апелянта така форма розрахунку основної винагороди за весь період не дає змоги проаналізувати активність ліквідатора в розмірі кожного місяця за який нараховано винагороду.
Крім того, апелянт зазначає, що арбітражним керуючим Комликом І.С. було включено до Звіту витрати на послуги фізичної охорони об`єктів майна ПрАТ «Росава» в період з 25.08.2020 року до 05.09.2022 року в розмірі 10   639   468,80 грн. та заборгованість за послуги з фізичної охорони у розмірі 2   348   315,20 грн.
Однак, суд першої інстанції затверджуючи витрати в цій частині, не надав належної уваги ряду обставин пов`язаних з вказаними витратами, зокрема, обставинам укладення договорів з послуг охорони їх виконання та повідомлення про це кредиторів переданим в заставу майна боржника стосовно якого надавались такі послуги.
Банку лише за результатами ознайомлення з проміжним звітом ліквідатора №02-31/2487 від 18.07.2022 року стало відомо про понесені витрати в процедурі ліквідації боржника, зокрема послуги фізичної охорони майна боржника за період з 25.08.2020 року.
В подальшому, у зверненні ліквідатора від 16.05.2022 року №02-31/2423 про надання згоди на продаж майна боржника вказано, що послуги фізичної охорони майна боржника надаються до договору від 10.07.2020 року №10-07/2020Ф (Договір охорони).
Апелянт наголошує, що відповідно до поданих проміжних звітів ліквідатора за наслідками проведеної ліквідаційної процедури ПрАТ «Росава» не було зазначено про укладення договору.
Однак, з моменту укладення Договору охорони інформація про його укладення та наявність понесених витрат до 18.07.2022 року жодного разу до Національного банку України не доводилась, звіт про здійснення та відшкодування витрат не погоджувався.
Крім цього, апелянта наголошує, що оскільки із проміжних звітів ліквідатора вбачається, що заставне майно Національного банку України з 01.04.2020 року та станом на сьогодні фактично перебуває в оренді товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» і не повернуто власнику, отже відсутнє розуміння механізму організації охорони майна доступ до якого був обмежений орендарем значний проміжок часу.
При цьому, апелянт наголошує,  що згідно умов Договору охорони платником є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», що суперечить інформації наданої ліквідатором щодо понесених витрат на послуги з фізичної охорони майна.
Щодо витрат по оплаті послуг з оцінки, то апелянт зазначає, що відповідно до Звіту, арбітражним керуючим Комликом І.С., понесено організаційно-технічні  витрати по сплаті послуг за проведення оцінки майна боржника на користь товариства «ДОКОС» в сумі 150   000,00 грн. та 85   000,00 грн., експерта - оцінювача Плитія П.Г., у розмірі 52   500,00 грн. та 100   000,00 грн.
В тому числі Звіти виконані товариством з обмеженою відповідальністю «ДОКОС» та експертом-оцінювачем Плитієм П.Г., були додані до звернення ліквідатора боржника від 16.09.2021 року №02-31/1942 про надання згоди на продаж рухомого та нерухомого майна боржника.
Банком було замовлено рецензування Звітів, за результатом чого, громадською організацією «Всеукраїнська спілка оцінювачів землі» було надано рецензії, висновками яких встановлено, що Звіт №1027/08/21-2 про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і непрофесійним, а Звіт №1027/08/21-1 про оцінку майна - не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною в звіті, після виправлення зазначених недоліків.
А у звітах про оцінку майна від 23.08.2021 року виконаних експертом- оцінювачем Плитієм П.Г. наявні недоліки, аналогічні вищенаведеним.
Вказані недоліки про оцінку майна не були усунуті, що на думку апелянта, свідчить про те, що оплачені ліквідатором послуги надані не в повному обсязі та не належним чином, а витрати на їх придбання не обґрунтовані.
Таким чином, апелянт вважає, що з боку контрагентів не було належного виконання обов`язку з надання відповідних послуг, контроль чого мав здійснити ліквідатор та провести відповідні розрахунки по факту отримання послуг належної якості.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 року апеляційну скаргу Національного банку України передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Владимиренко С.В., Демидової А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 року витребувано з господарського суду Київської області матеріали оскарження ухвали господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18.
20.12.2023 року від господарського суду Київської області на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 року надійшли матеріали справи №911/2498/18.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 року апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2024 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України  на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18. Розгляд апеляційної скарги Національного банку України  призначено на 06.03.2024 року. Вирішено інші процесуальні питання.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 року, у зв`язку з перебуванням суддів Владимиренко С.В. та Демидової А.М., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 року апеляційну скаргу Національного банку України передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Остапенка О.М.
05.03.2024 року суддею Остапенком О.М. заявлено самовідвід від розгляду справи №911/2498/18, який мотивовано наявністю обставини, які виключають можливість повторної участі вказаного судді у розгляді даної справи та є підставою для самовідводу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 року заяву судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. про самовідвід у справі №911/2498/18 задоволено. Відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. від розгляду справи №911/2498/18.  Матеріали справи №911/2498/18 передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 року, у зв`язку з самовідводом судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року апеляційну скаргу Національного банку України передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Пантелієнка В.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 року справу №911/2498/18 за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року прийнято до провадження у визначеному склад та призначено справу до розгляду на 06.03.2024 року.
06.03.2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 20.03.2024 року.
14.03.2024 року  через підсистему «Електронний суд» від арбітражного керуючого Комлика І.С. надійшли пояснення на апеляційну скаргу Національного банку України, в яких останній просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги Банку відмовити.
В обґрунтуваннях поданих пояснень арбітражний керуючий зазначає, що під час виконання повноважень ліквідатора боржника, з метою забезпечення продажу  майна боржника, останнім було укладено відповідні договори з суб`єктами оціночної діяльності.
На підставі укладених договорів фізичною особою-підприємцем Плитій П.Г. проведено незалежну оцінку майна, що перебуває в заставі/іпотеці забезпеченого кредитора - АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Базис Траст», а також майна, що не перебуває в заставі/іпотеці третіх осіб, визначено ринкову вартість такого майна.
Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОКОС» було проведено незалежну оцінку майна боржника, що перебуває в заставі/іпотеці забезпеченого кредитора - Національного банку України.
За проведення оцінки майна боржника на користь відповідних суб`єктів оціночної діяльності сплачено - 387   500,00 грн.
Арбітражний керуючий зазначає, що вказані грошові кошти були сплачені боржником за рахунок стягнутої арбітражним керуючим Комликом І.С., як ліквідатором, дебіторської заборгованості боржника з ліквідаційного рахунку, відкритого в АБ «Південий».
Також арбітражний керуючий наголошує і на тому, що з метою забезпечення фізичної охорони майна боржника, як цілісного майнового комплексу, на виконання повноважень, встановлених ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, останнім було укладено Договір від 10.07.2020 року №10-07/2020Ф про надання послуг з фізичної охорони об`єктів.
Відповідно до вказаного Договору на території майнового комплексу боржника передбачено встановлення шести постів охорони з цілодобовим та денним чергуванням охоронців.
В подальшому, з метою посилення охорони майна боржника, було залучено для здійснення охорони ФОП Келембет І.Ю.
Арбітражний керуючий стверджує, що протягом тривалого часу сплачував за послуги охорони з рахунків боржника, однак у зв`язку з тим, що на грошові кошти боржника було накладено арешт, можливість здійснювати оплату послуг охорони в межах Договору №10-07/2020Ф від 10.07.2020 року припинилась і у боржника утворилась заборгованість по оплаті за період з жовтня по грудень 2022 року.
На підставі додаткової угоди №5 від 30.12.2022 року сторони домовилися припинити надання послуг охорони з 31.12.2022 року.
Таким чином, арбітражний керуючий стверджує, що боржник щомісячно сплачував послуги з фізичної охорони майна підприємства за період з 25.08.2020 року по 05.09.2022 року включно.
Всього за послуги з фізичної охорони об`єктів майна боржника за період з 25.08.2020 року по 05.09.2022 року сплачено 10   639   468,80 грн.
Арбітражний керуючий наголошує, що укладення договорів фізичної охорони майна боржника забезпечило схоронність  всього рухомого та нерухомого майна боржника, зокрема в період воєнного стану, особливо в період лютого-квітня 2022 року, коли збройними силами російської федерації було окуповано частину території Київської області та були поширені випадки розкрадання чужої власності.
Таким чином, на підставі викладеного арбітражний керуючий вважає, що апеляційна скарга Банку задоволенню не підлягає.
Відповідно до акту Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 року щодо знеструмлення електромережi суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та iншi умови, що впливають на безперебiйнiсть та функцiонування автоматизованої системи в перiод з 09 год. 00 хв. до 11 год. 47 хв. в Пiвнiчному апеляцiйному господарському судi був вiдсутнiй Iнтернет зв`язок внаслiдок аварiйно-ремонтних робiт на стороні  iнтернет  провайдера, що в свою чергу, призвело до неможливості коректного функціонування комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", авторизації в особистому кабінеті ЕС, проведення технічної фіксації судових засідань та підписання документів за допомогою КЕП.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 року розгляд справи №911/2498/18 за апеляційною скаргою Національного банку України призначено на 17.04.2024 року.
17.04.2024 року  в судове засідання з`явились  представники апелянта, АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Базис Траст», а також арбітражний керуючий Комлик І.С. - особисто, та надали усні пояснення по справі.
17.04.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи  та зазначено місцевим судом, у провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава», провадження в якій відкрите ухвалою суду від 27.11.2018 року.
Постановою господарського суду Київської області від 04.12.2018  року визнано банкрутом ПрАТ «Росава» та відкрито ліквідаційну процедуру. 
Ухвалою суду від 24.06.2020 року ліквідатором ПрАТ «Росава» призначено арбітражного керуючого Комлика І.С.
Ухвалою суду від 20.06.2023 року  відсторонено арбітражного керуючого Комлика І.С. від виконання повноважень ліквідатора Банкрута; ліквідатором ПрАТ «Росава» призначено арбітражного керуючого Рабана М.Т.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 року, крім іншого, ухвалу господарського суду  Київської області від 20.06.2023 в частині відсторонення арбітражного керуючого Комлика І.С. від виконання обов`язків ліквідатора ПрАТ «Росава» та призначення ліквідатором ПрАТ «Росава» РабанаМ.Т. скасовано.
На даний час у справі триває ліквідаційна процедура, обовязки ліквідатора боржника здійснює арбітражний керуючий Комлик І.С.
28.07.2023 року до господарського суду Київської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Комлика І.С. від 28.07.2020 № 02-31/2868 про затвердження звіту про нарахування та виплату основної та додаткової грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року по 20.06.2023 року.
Ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18, крім іншого, клопотання арбітражного керуючого Комлика І.С. від 28.07.2020 року №02-31/2868 (вх. №14534/23) задоволено, затверджено звіт арбітражного керуючого Комлика І.С. про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року.
Зазначена ухвала суду в частині задоволення клопотання арбітражного керуючого Комлика І.С. від 28.07.2020 року №02-31/2868 (вх. №14534/23) про затвердження звіту про нарахування та виплату основної та додаткової грошової винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року по 20.06.2023 року і переглядається в апеляційному порядку.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги Національного банку України, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18 в оскаржуваній частині  залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Оскільки дана справа перебуває на стадії ліквідації застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Як вбачається з матеріалів справи та було вищезазначено, 28.07.2023 року до господарського суду Київської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Комлика І.С. від 28.07.2020 № 02-31/2868 про затвердження звіту про нарахування та виплату основної та додаткової грошової винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року по 20.06.2023 року.
В поданому клопотанні арбітражний керуючий Комлик І.С., посилаючись на положення ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, просить суд затвердити звіт про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року, у т.ч.: 
- 659194,52 грн основної грошової винагороди (з яких сплачено 429144,10 грн; невиплачена основна винагорода становить 230050,42 грн); 
- 1280214,46 грн нарахованої та виплаченої додаткової грошової винагороди;
- 17449,27 грн нарахованої та невиплаченої додаткової грошової винагороди;
- 513105,88 грн особистих витрат арбітражного керуючого (з яких відшкодовано 95000,00 грн; невідшкодовані витрати становлять 418105,88 грн).
Відповідно до ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
Додаткова грошова винагорода арбітражного керуючого визначається в розмірі: 5 відсотків вартості стягнутого на користь боржника майна, яке на день відкриття провадження у справі перебувало у третіх осіб; 3 відсотки суми погашених вимог кредиторів.
Додаткова винагорода не сплачується арбітражному керуючому у разі, якщо вимоги забезпеченого кредитора погашаються у зв`язку з продажем такому кредитору майна, що забезпечує його вимоги.
Право вимоги додаткової грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого з дня фактичного надходження до боржника стягнутого на його користь майна, яке на день відкриття провадження у справі перебувало у третіх осіб, або з дня фактичного надходження коштів на рахунок боржника, які спрямовуються на погашення вимог кредиторів.
Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.
Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.
Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.
Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Як вбачається  з матеріалів справи, за результатом звітування арбітражного керуючого Комлика І.С. про вжиті заходи в ліквідаційній процедурі, а також звітування про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року  до 20.06.2023 року, комітетом кредиторів схвалено відповідні звіти, затверджено звіт про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат, без зауважень.
Зі звіту щодо оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого вбачається, що загальна сума основної грошової винагороди ліквідатора за період з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року нарахована в сумі 659194,52 грн. виходячи з мінімально встановленого ст. 30 розміру основної винагороди: трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 24.06.2020 року по 16.09.2022 року  основна грошова винагорода ліквідатора була нарахована і сплачена на загальну суму 429144,10 грн. Отже залишок невиплаченої основної грошової винагороди становить 230050,42 грн.
Заперечуючи проти затвердження основної грошової винагороди в заявленому розмірі Банк зазначив, що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 21.09.2022 року № 3995/5 до арбітражного керуючого Комлика І.С. було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва.
Водночас, оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2022 року  у справі № 640/16003/22 було зупинено дію зазначеного Наказу, проміжок часу до її зупинення (з 21.09.2022 року  по 30.09.2022 року) на думку Банку характеризується тим, що арбітражний керуючий Комлик І.С. був позбавлений права здійснювати діяльність арбітражного керуючого, а отже і нараховувати та отримувати винагороду.
Зазначені  твердження Банку правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки в силу положень ч. 3 ст. 27 Кодексу України з процедур банкрутства діяльність арбітражного керуючого припиняється з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запису про анулювання його свідоцтва; Банком  не надано доказів внесення до реєстру запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого Комлика І.С.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду мста Києва від 14.12.2022 року у справі № 640/16003/22 скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 21.09.2022 року № 3995/5. Вказане рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 року залишене без змін.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що звіт арбітражного керуючого Комлика І.С. від 25.07.2023 року № 02-31/2857 про вжиті заходи протягом виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» містить детальну інформацію про діяльність арбітражного керуючого Комлика І.С. протягом всього періоду виконання повноважень у даній справі про банкрутство. 
Наявні у звіті відомості спростовують твердження Банку про те, що нарахування основної винагороди ліквідатору Комлику І.С. здійснювалось виключно за період часу виконання повноважень, а не за фактично виконану роботу, отже відповідні доводи Національного банку України правомірно відхилені місцевим судом як необґрунтовані.
Щодо нарахованої та виплаченої додаткової грошової винагороди арбітражного керуючого в загальному розмірі 1280214,46 грн, вбачається, що додаткова винагороди виникла з наступних підстав:
- 14.05.2021 у розмірі 619797,76 грн, що складає 5% вартості стягнутого на користь Боржника майна, яке на день відкриття провадження у справі перебувало у третіх осіб, а саме з 12395955,29 грн, у т.ч.: повернення фінансової допомоги ТОВ «Брухт» в сумі 246000,00 грн; часткове погашення боргу ТОВ «ЗВ Ріелті» в сумі 8957,53 грн; повернення від НЕК «Укренерго» надлишково сплачених коштів в сумі 169740,59 грн; повернення від НЕК «Укренерго» надлишково сплачених коштів в сумі 12698,74 грн; часткове погашення боргу ТОВ «Токмацька феросплавна компанія» в сумі 3120,76 грн; часткове погашення боргу ТОВ «ЗВ Ріелті» в сумі 11795502,27 грн;
- 14.05.2021 у розмірі 621717,26 грн, що складає 3% від суми погашених вимог кредиторів, а саме з 20723908,62 грн, що складається з: погашення 1 черги на суму 14414,00 грн; погашення 2 черги на суму 12702455,27 грн; погашення 3 черги на суму 3302279,35 грн; погашення 4 черги частково, на суму 4407760,00 грн;
- 21.05.2021 у розмірі 38699,44 грн, що складає 3% суми погашених вимог 4 черги в розмірі 1289981,44 грн.
Крім того, за період з 22.07.2021 року по 16.09.2021 року було погашено кредиторські вимоги 1 черги на суму 89807,21 грн, від якої 3% складає 2694,22 грн, що нараховані арбітражним керуючим Комликом І.С. як додаткова грошова винагорода, проте не виплачені арбітражному керуючому.
Додатково, в період з 13.07.2022  року по 20.03.2023 року на користь ПрАТ «Росава» стягнуто майно, яке на день відкриття провадження у справі перебувало у третіх осіб на загальну суму 295101,00 грн, у зв`язку з чим арбітражним керуючим Комликом І.С. було нараховано додаткову грошову винагороду в розмірі 14755,05 грн, яка не була виплачена ліквідатору.
Таким чином загальний розмір нарахованої, але не виплаченої додаткової грошової винагороди арбітражного керуючого становить 17499,27 грн.
Банк заперечував проти звіту в частині нарахування додаткової грошової винагороди, мотивуючи свою позицію тим, що відповідні операції щодо надходження грошових коштів на рахунок Банкрута могли бути пов`язані з поточною роботою Боржника в межах штатного виробничого процесу.
Зазначені доводи Банку відхилені судом, оскільки ґрунтуються на припущеннях кредитора, без документального підтвердження. 
Крім того, Банк зауважив, що додаткова винагорода була нарахована та сплачена без узгодження з кредиторами чи судом, у зв`язку з чим Національний банк України поставив під сумнів право ліквідатора на вчинення таких дій. 
Зазначені доводи Національного банку України відхилені місцевим судом, оскільки порядок оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, а також винагороди ліквідатора, встановлений в абз. 2 ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема відповідні кошти сплачуються першочергово.
Колегія суддів в контексті вказаного питання враховує посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 02.06.2020 року у справі №911/2581/14 та вважає слушним зауваження Банку стосовно доцільності першочергового погодження витрат ліквідатора та його додаткової винагороди кредиторами боржника.
Однак, приймаючи рішення в даній справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що витрати пов`язані з ліквідаційною процедурою сплачуються першочергово, а також те, що звіт ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування його витрат погоджений кредиторами боржника в повному обсязі, більш того більшість витрат вже відшкодовано за рахунок коштів боржника і конкурсні кредитори погодили таке відшкодування, зауважень не висували, зокрема відшкодовані і витрати на охорону майна, що знаходиться в заставі Національного банку України.
За наслідком дослідження звіту ліквідатора з доданими документами судом не встановлено порушення вимог Кодексу України з процедур банкрутства щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди.
Щодо звіту арбітражного керуючого Комлика І.С. в частині відшкодування витрат вбачається, що заявлений розмір особистих витрат арбітражного керуючого становить 513105,88 грн (з яких відшкодовано 95000,00 грн; невідшкодовані витрати становлять 418105,88 грн).
Банком  заявлено низку зауважень до звіту арбітражного керуючого Комлика І.С. в частині відшкодування витрат, зокрема щодо укладення договору про надання послуг фізичної охорони майна ПрАТ «Росава», без повідомлення кредитора; щодо відсутності підтвердження витрат на послуги з оцінки майна; щодо необґрунтованості окремих організаційно-технічних витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за результатом дослідження звіту арбітражного керуючого Комлика І.С. з доданими документами, а також заперечень Банку та додаткових пояснень арбітражного керуючого Комлика І.С. по суті заперечень кредитора, суд першої інстанції  дійшов правомірного висновку про відхилення наведених доводів Національного банку України, як безпідставних, необґрунтованих та таких, що спростовуються матеріалами справи.
Суд зазначає, що забезпечення збереження майна банкрута відноситься до повноважень ліквідатора в силу вимог ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства. Водночас, згідно п. 4 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий має право залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їх діяльності за рахунок боржника.
Враховуючи значну кількість об`єктів нерухомості Боржника, зокрема значний за обсягом цілісний майновий комплекс ПрАТ «Росава», суд дійшов висновку про правомірність прийнятого арбітражним керуючим Комликом І.С. рішення про необхідність залучення спеціалізованої охоронної організації для забезпечення збереження майна Банкрута.
Крім того, зважаючи на значний обсяг роботи пов`язаної з виконанням повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава», що вбачається з поданого звіту за результатом діяльності арбітражного керуючого Комлика І.С., а також значну кількості судових спорів, які пов`язані з провадженням у даній справі про банкрутство, вбачається обґрунтована необхідність залучення ліквідатором на договірних засадах відповідних фахівців для надання правової допомоги тощо.
Належні докази понесення ліквідатором Банкрута заявлених витрат, пов`язаних з виконанням повноважень у даній справі про банкрутство (у т.ч. на оплату послуг з оцінки майна Банкрута, оплату правової допомоги адвоката) додані арбітражним керуючим Комликом І.С. до звіту, у зв`язку з чим відповідні витрати визнаються судом обґрунтованими та документально підтвердженими.
Відтак, за результатом розгляду звіту арбітражного керуючого Комлика І.С. про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» з 24.06.2020 року до 20.06.2023 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вказаного звіту та задоволення клопотання арбітражного керуючого.
Щодо доводів апелянта стосовно того, що платником за умовами Договору охорони №10-07/2020Ф є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а не боржник, суд апеляційної інстанції вказує, що за умовами Додаткової угоди №3 до Договору №10-07/2020Ф, оплату за Договором №10-07/2020Ф від 10.07.2020 року проводять «Платник» або «Замовник» (ПрАТ «Росава») шляхом перерахування коштів на рахунок одного з «Виконавців» на підставі листа «Виконавця 1» або «Виконавця 2», тобто вказаною Додатковою угодою сторони погодили проведення оплати послуг як за рахунок «Платника» так і за рахунок боржника.
Розглядаючи доводи апелянта стосовно безпідставності витрат ліквідатора сплачених за проведення оцінки майна боржника, колегія суддів враховує, що за твердженнями апелянта, які він підтверджує Рецензією на звіти надані  громадською організацією «Всеукраїнська спілка оцінювачів землі», Звіт №1027/08/21-2 про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і непрофесійним, а Звіт №1027/08/21-1 про оцінку майна - не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною в звіті, після виправлення зазначених недоліків. 
Вказані обставини проведення оцінки, на думку Банку  свідчать, що з боку контрагентів не було належного виконання обов`язку з надання відповідних послуг і відповідно у ліквідатора не було обов`язку їх оплачувати.
Однак, колегія суддів вважає, що вказані обставини по-перше, не спростовують наданих ліквідатором доказів щодо понесення вказаних витрат саме в зв`язку з необхідністю  проведення оцінки майна боржника - ПрАТ «Росава», а по-друге, за підтвердження під час ліквідаційної процедури факту неналежного виконання контрагентами своїх обов`язків за договорами ліквідатор не позбавлений права вимагати належного виконання ними своїх обов`язків або повернення перерахованих коштів.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України         визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині задоволення клопотання про затвердження нарахування та виплату винагороди ліквідатора прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не підтверджені належним чином та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак підстав для її задоволення та скасування ухвали в частині задоволення клопотання про затвердження нарахування та виплату винагороди ліквідатора не вбачається.
Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18  залишити без задоволення.
2. Ухвалу  господарського суду Київської області від 26.09.2023 року у справі №911/2498/18  в оскаржуваній частині залишити без змін.
3. Матеріали  справи № 911/2498/18  повернути до господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок оскарження  встановлений ст. 288 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 19.04.2024 року
Головуючий суддя                                                            О.С. Копитова 

Судді                                                                                В.О. Пантелієнко

                                                                                С.В. Сотніков