РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/15679/23
Провадження № 22-ц/4815/614/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
       головуючого-судді – Шимківа С.С.,
       суддів:         – Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Мороз А.В., 
учасники справи: 
позивач                 – АТ КБ "ПриватБанк",
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 – адвокатом Рищук Віталієм Віталійовичем на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року (ухвалене у складі судді Гордійчук І.О.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 28.10.2020 року.
У порушення закону та умов укладеного між сторонами договору  ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, у загальній сумі 324 219,39 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 284 774,31 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 39 445,08 грн. 
Просили суд стягнути з  ОСОБА_1  на свою користь заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2020 року у розмірі 324 219,39 грн та стягнути понесені судові витрати. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.10.2020 року станом на 22.05.2023 року, у розмірі 284 774 (двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 31 коп., що складається з заборгованості за кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 4271 (чотири тисячі двісті сімдесят одна) грн. 43 коп.
Рішення суду мотивовано відсутністю підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 39 445,08 грн не підлягають до задоволення.
04 квітня 2024 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Рищуком В.В. подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що до позовної заяви позивачем, додано розрахунок заборгованості (оригінал), зміст якого не підлягає читанню, оскільки розмір шрифту є настільки дрібним, що зрозуміти зміст вказаного документу неможливо.
Вважає такий доказ неналежним, що в свою чергу унеможливлює встановлення дійсного розміру та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. 
Інші копії доказів, які долучені позивачем до позовної заяви не засвідчені представником позивача – відсутні як підпис представника позивача із зазначенням його прізвища та ініціалів, дата такого засвідчення, так і відсутній напис "згідно з оригіналом", що позбавляє можливості пересвідчитись у дійсності та достовірності таких доказів.
Вказує, що представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження його повноважень на представництво позивача – саме як адвокатом, оскільки довіреність не містить посилання на договір про надання правової допомоги.
Судом, в даному випадку, проігноровані аргументи сторони позивача та докази, що стало наслідком неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи.
Покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове - про відмову у задоволенні позову.
20 травня 2024 року АТ КБ "ПриватБанк" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду, просить про залишення рішення суду без змін.
Вказує, що в цивільному судочинстві, допустимим доказом повноважень адвоката як особи, що підписала позовну заяву, є лише довіреність або ордер.
Зі змісту поданої довіреності № 101-К-0 представника АТ КБ "ПриватБанк" Безменко М.С. вбачається, що останній є адвокатом, що також підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2712 від 29.10.2012 року.
Отже, посилання апелянта на відсутність повноважень у представника Банку є безпідставним та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повівдомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що 28.10.2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 48, 49).
Особистим підписом  ОСОБА_1 підтвердив, що підписанням цієї анкети-заяви він приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет та становлять договір банківського кредитування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування (а.с. 49).
У зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка, за розрахунком банку станом на 07.07.2023 року, становить 324219,39 грн та складається з: 284 774,31 грн – заборгованість за тілом кредиту; 39445,08 грн – заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом (а.с. 6-11).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).
Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У анкеті-заяві позичальника від 28.10.2020 року відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами та про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, що саме додані до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді заборгованості за простроченими відсотками, місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні таких позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що представником позивача не надано доказу на підтвердження його повноважень спростовуються наявною довіреністю № 101-К-О від 16 січня 2023 року, відповідно до якої, ОСОБА_2 як представнику, надано право представляти інтереси банку з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, зокрема, подавати, підписувати, пред`являти та підтримувати позови в судах всіх інстанцій. Вказана довіреність є чинною до 16 січня 2026 року.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 – адвокатом Рищук Віталієм Віталійовичем залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя                                 Шимків С.С.

Судді:                                                         Гордійчук С.О.

       Хилевич С.В.