Справа № 344/7852/23 
Провадження № 22-ц/4808/479/24 
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О., 
суддів:                                            Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Кузнєцова В.В.,
з участю                                     представника відповідача адвоката Г.Тарновського,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс Банк» адвоката Рудницького Юлія Ігоровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Кіндратишин Л.Р. 05 вересня 2023 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 05 вересня 2023 року,  
                                                   в с т а н о в и в :
У травні 2023 року Акціонерним товариством «Сенс Банк» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.03.2017 між відповідачем та АТ «Альфа Банк» (АТ «Сенс Банк») укладено договір №630587730 відновлювальної кредитної лінії. За умовами такого договору банк надав відповідачу кредит. Однак відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту і станом на 22.01.2023 заборгованість становить 53 434,37 грн. 
З метою досудового врегулювання спору 04.05.2023 року на адресу позичальника направлено  вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку відповідачем залишено без реагування. 
Просив стягнути з відповідача 53 434,87 грн заборгованості за кредитним договором № 63058730 та судові витрати (а.с.1-4).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.113-115).
Не погодившись з даним судовим рішенням, представник АТ «Сенс Банк» подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду.  
Зазначає, що  умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість становить 46 356,29 грн. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») не повернуті, є усі правові підстави для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вказаному  у позовній заяві розмірі.
Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити (а.с.120-121).
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що твердження позивача про наявність неповернутого тіла кредиту є безпідставним, оскільки заборгованість за тілом кредиту повністю оплачена, а вказані обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність передбачених законом підстав для задоволення даного позову.
Для підтвердження суми заборгованості позивач долучив до позову як розрахунок заборгованості за кредитом, так і виписку по рахунку за кредитною картою. Однак, у вказаних документах складові заборгованості відрізняються між собою.
Жодного розрахунку чи обґрунтування для спростування розрахунків, наведених у рішенні суду, представник в апеляційній скарзі не надав.
Банк, діючи неправомірно, самостійно в односторонньому порядку здійснював автоматичне списання коштів з рахунку відповідача і таким чином постійно збільшував заборгованість за тілом кредиту.
Вважає, що немає підстав для стягнення на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором, оскільки з огляду на закінчення строку кредитування, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону, а сума коштів, внесена позичальником на погашення заборгованості більша ніж сума, витрачена ним за рахунок кредиту.
Просить рішення суду залишити без змін (а.с.143-145).
У судове засідання не з`явився представник акціонерного товариства «Сенс Банк», про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності представника позивача.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі  питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги  і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для  вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини  сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає  застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в  позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що 01.03.2017р. між ПАТ «Альфа Банк» ( правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №630587730, акцепту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 000 грн строком на три роки, зі сплатою процентів за користування кредитом 24 % річних. Тип процентної ставки – фіксована.
Згідно з п. 3.3 оферти, обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» відповідач підтвердив, що ця анкета-заява є акцептом в розумінні ст. 642 ЦК України, його згоди на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах, визначених публічною пропозицією та продуктами банку, депозитні вклади фізичних осіб, поточні рахунки фізичних осіб, платіжні картки фізичних осіб, кредитні картки фізичних осіб, кредити фізичних осіб, послуги системи інтернет-сервісу «My Alfa-Bank», інших банківських послуг, що передбачені умовами публічної пропозиції (п.2.1.1 анкети - заяви) (а.с.7).
Пунктом 2.1.2 анкети-заяви передбачено, що відповідач приймає пропозицію банку на отримання банківських послуг щодо відкриття та ведення рахунків, випуск та обслуговування карток, розміщення депозитних вкладів, отримання кредитів, послуг з обслуговування в системі інтернет-сервісу «My Alfa-Bank» дистанційного розпорядження рахунками з використанням Заявок на здійснення договірного списання, що можуть здійснюватися з використанням електронного підпису та іншого аналогу власноручного підпису та інших послуг за продуктами банку.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із долучених до позову розрахунку заборгованості по кредиту і виписки по рахунку за кредитною картою вбачається, що банк нараховував відсотки за користування кредитом до 22 січня 2023 року.
Однак, угода про надання кредиту №63058773 від 01 березня 2017 року була укладена строком на 3 роки, і дата остаточного повернення кредиту, яка є і кінцевою датою нарахування відсотків є 01 березня 2020 року.
Згідно з розрахунку заборгованості, така станом на 22.01.2023 за період з 01.03.2017 становить – 53 434, 87 грн - залишок кредиту, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 31 601, 68 грн., заборгованості за відсотками – 436,81 грн., заборгованості по простроченому тілу кредиту – 20 503,66 грн., заборгованістю за неустойкою - 892,72 грн.
При цьому, до такого кредиту включено неустойку, відсотки поза межами строку дії договору. 
Станом на 01.03.2020 ( дата закінчення строку дії договору) заборгованість становить 28 343, 55 грн., що складається із заборгованості по відсоткам - 571,30 грн., заборгованість по тілу кредиту -27 772,26 грн.
Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником надалі, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку встановлено, що за рахунок тіла кредиту з березня 2020 стягувалися відсотки за користування кредитом поза межами строку дії договору, і тим самим збільшувалося тіло кредиту.
Тобто, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані поза межами строку дії договору, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.
Так, відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на закінчення строку кредитування, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону.
При цьому, як слідує з виписки щодо руху коштів по картці відповідачем, банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків на суму 38 321, 84 грн.
Так, судом першої інстанції встановлено із інформації про рух коштів по картці, щои сума витрат за період з 14.04.2020 по 01.12.2021 – 49 045,89 грн, сума зарахувань – 86 325,87 грн (1.03.2020- 3000 грн; 01.06.2020-3000 грн,13.07.2020-3100 грн; 16.07.2020-960 грн, 18.08.2020-3150 грн, 25.09.2020-31704,80 грн,30.11.2020-3050 грн, 11.01.2021-567,98 грн, 24.02.2021-2300 грн, 31.03.2021-1950 грн, 27.04.2021- 2600 грн, 08.06.2021- 6211,04 грн, 09.08.2021 -3 300 грн,03.09.2021- 4 250,81 грн; 11.10.2021 – 2600 грн., 27.11.2021- 2 200 грн., 31.01.2022 – 3400 грн., 01.02.2022-1 211,24 грн, 10.08.2022- 1900 грн.)
Таким чином, суд першої інстанції встановив, що позивачем нараховувались та стягнуто відсотки у загальній сумі 38 321 грн - після закінчення строку дії договору, з 14.04.2020 відповідачем використано коштів позивача на суму 49 045,89 грн, фактична сума витрат становить – 77 389,45 грн ( після закінчення строку дії договору), та є меншою від суми коштів, що була внесена відповідачем, а саме у сумі - 86 325,87 грн (після закінчення строку дії договору), а також той факт позивачем не надано належних доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо існування заборгованості, суд дійшов вірно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив   обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, надавши аналіз розрахунку заборгованості і зробивши висновок на підставі поданих позивачем доказів щодо розміру заборгованості, яке відповідає вимогам закону. 
Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та жодним чином  не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
Позивач, подаючи апеляційну скаргу, обґрунтував свою позицію лише посиланням на норми закону і не надав жодних заперечень щодо позиції відповідача по розрахунку заборгованості та не спростував висновки суду першої інстанції щодо обчислення заборгованості.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                            п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» адвоката Рудницького Юлія Ігоровича залишити без задоволення, а  рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.         

Судді:                                                                                                             І.О. Максюта
                                                                                                                       Л.В. Василишин
                                                                                                                       В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 03 червня  2024 року.