Постанова                                       
Іменем України                               
 
05 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 133/923/22
провадження № 61-9822св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2023 року у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Денишенко Т. О., Копаничук С. Г., 
 
                                       ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2019 року                                   № 26255011016439/980/Р у розмірі 28 160,48 грн.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 11 вересня 2019 року між банком і ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді  підписання заяви-договору № 26255011016439/980/Р про надання комплексних банківських послуг і додатка до заяви-договору. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит. Однак відповідач умов кредитного договору належним чином не виконував,                               у результаті чого виникла заборгованість, яка на 16 лютого 2022 року становить 28 160,48 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області рішенням від 23 березня 2023 року позов залишив без задоволення.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване необґрунтованістю заявлених банком позовних вимог.    
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 14 червня 2023 року відмовив                       у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Кредобанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області                                   від 23 березня 2023 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана поза межами строку, встановленого ЦПК України на його оскарження, поважних причин для його поновлення банк не навів.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, АТ «Кредобанк» просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2023 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права.
В апеляційній скарзі та в заяві про усунення недоліків банк зазначав, що станом на 18 травня 2023 року (день подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції) копію рішення міськрайонного суду банк не отримував, а дізнався про нього з Єдиного державного реєстру судових рішень 18 травня 2023 року і одразу ж звернувся з апеляційною скаргою.  
Апеляційний суд помилково взяв до уваги направлення судом першої інстанції копії рішення на електронну адресу, зазначену АТ «Кредобанк» в позові, адже банк не просив суд направляти копії процесуальних документів на цю адресу, яка не є його офіційною адресою. У позові банк зазначав адресу для листування, проте суд першої інстанції всупереч нормам ЦПК України не направив копії свого рішення в паперовому варіанті на вказану позивачем адресу.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Хопті С. Ф., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме : заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 684,00 грн. При цьому заявнику роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М.,             Карпенко С. О. Повторний автоматизований розподіл здійснено у зв`язку                     з відставкою судді ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. 
 
28 серпня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2023 року у зв`язку з відставкою судді                            ОСОБА_3 справу розподілено колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,  Тітова М. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                   права  в  межах   касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  вона  підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина перша статті 17 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску                з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів                 з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження                      у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Кредобанк», суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені банком підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки рішення суду першої інстанції було надіслано на електронну адресу АТ «Кредобанк», зазначену ним у позові, і отримане 05 квітня 2023 року, що підтверджується довідкою суду про доставку електронного листа. Крім цього, АТ «Кредобанк» не надало суду доказів неможливості ознайомитися з рішенням суду у ЄДРСР раніше ніж 18 травня 2023 року, адже рішення від 23 березня 2023 року у цій справі оприлюднено в реєстрі 27 березня 2023 року.
 
Проте колегія суддів вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними.
 
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (тут і далі - ЄСІТС).
 
Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів                з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
 
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення                    у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
 
Згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
 
07 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. 
 
У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.
 
У пункті 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначено, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя               в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).
 
05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.
 
Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС (тут і далі - в редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.
 
Згідно з підпунктом 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
 
Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.
 
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи                   та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного              та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).
 
Аналогічні норми містяться у частині шостій статті 14 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).
 
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
 
Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).
 
Абзацами другим та п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС              (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) передбачено, що до Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).
 
Особам, які не мають зареєстрованих «Електронних кабінетів», документи                      у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
 
Отже, процесуальним законодавством, чинним на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через Електронний кабінет, у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС                    у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
 
Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС                                    є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС. 
 
Надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи                              є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи,               у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також                  у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.
 
Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонено, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).
 
Фізична чи юридична особа (за винятком передбачених пунктом 10 Положення про ЄСІТС осіб) при зверненні до суду має чітко розуміти, що особа, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, - отримають судове рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В такому випадку надіслання особі, яка не має офіційної електронної адреси та не зареєстрована  у підсистемі «Електронний суд», рішення суду на електронну адресу, яку особа зазначила у позовній заяві (скарзі), не є належним врученням судового рішення у розумінні статті 272 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).
 
Відповідно до процесуального закону надіслання судового рішення на електронну пошту за адресою, зазначеною заявником в його процесуальних заявах, поданих до суду (позовна заява, апеляційна та/або касаційна скарга, заяви/клопотання), в яких міститься прохання про надіслання копій процесуальних документів на електронну пошту, яка не є офіційною, не може вважатися належним врученням та підтверджувати день вручення.
 
Якщо суд надіслав рішення на електронну адресу, яку зазначив учасник справи, це можна вважати додатковим засобом інформування учасника справи, який посилює реалізацію гарантії учасника бути обізнаним про свою справу. Однак це не звільняє суд від обов`язку надіслати учаснику справи повне рішення у спосіб, встановлений процесуальним законом.
 
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).
 
Справу, яка переглядається, суди розглядали за матеріалами в паперовій формі.
 
Копію рішення суду від 23 березня 2023 року суд першої інстанції надіслав лише на зазначену АТ «Кредобанк» в позові електронну пошту: office@kredobank.com.ua, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 138).
 
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ця електронна адреса є  офіційною електронною адресою позивача, тому довідка про доставку електронного листа не може вважатися належним доказом вручення йому судового рішення.
 
Будь-яких інших доказів надсилання позивачу копії рішення від 23 березня               2023 року та його отримання матеріали справи не містять.
 
Доказів реєстрації АТ «Кредобанк» у підсистемі «Електронний суд» матеріали справи також не містять.
 
З огляду на викладене у цій справі суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати АТ «Кредобанк» рішення у паперовій формі рекомендованим листом,  а наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа до електронної скриньки у розумінні статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження) не свідчить про належне вручення копії рішення суду АТ «Кредобанк» та за встановлених                у цій справі обставин не могла використовуватись апеляційним судом як підтвердження відправлення стороні копії рішення суду на офіційну електронну адресу. 
 
Сама по собі дата оприлюднення рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень не є початком перебігу процесуального строку на його оскарження та обов`язком позивача слідкувати за його внесенням до цього реєстру з урахуванням розумності такого строку. 
 
За таких обставинах суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, тому ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не може вважатися законною та обґрунтованою.
 
Ураховуючи наведене, аргументи касаційної скарги про те, що оскаржена ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, і її постановлено без додержанням норм процесуального права, є обґрунтованими.
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду - вирішення питання відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись  статтями  400, 406,  411,  416  ЦПК  України,  Верховний  Суд                         у  складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити. 
 
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2023 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду - вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                  М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                              А. Ю. Зайцев
 
                                                                                      Є. В. Коротенко
 
                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                       М. Ю. Тітов