ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«30» квітня 2024 року
м. Харків
справа № 619/2906/23
провадження № 22ц/818/1251/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів – Мальованого Ю.М., Яцини В.Б., 
за участю секретаря – Волобуєва О.О.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 , представниця позивачки – ОСОБА_2 ,
відповідачі -  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представниця відповідачки – ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року в складі судді Нечипоренко І.М.
в с т а н о в и в:
У червні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що 03 червня 2023 року з листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В. їй стало відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові помер її батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді: 3-х кімнатної квартири, що розташована за адресою:  АДРЕСА_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером 6322010100:00:003:1757, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельної ділянки з кадастровим номером 6322010100:00:003:1758, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; будинку, що розташований за адресою:  АДРЕСА_3 .
Зазначила, що спадкоємцями  за законом  є вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як діти  та дружина  померлого. Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Вказала, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті вона не проживала з батьком та через військову агресію з боку російської федерації та була вимушена переїхати до Польщі, а згодом до міста Единбург (Велика Британія), де вона перебуває на сьогоднішній день. 

Зазначила, що її батьки розлучилися, коли їй було 5 років. З цього періоду вона та батько проживали окремо. З батьком вона зустрічалась на свята, коли він брав її до себе в гості. ОСОБА_3 та його мати (дружина батька) ОСОБА_4 , які проживали з її батьком і є разом із нею спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадок, приховавши від неї смерть батька. Про відкриття спадщини їй стало відомо лише 02 червня 2023 року, тобто поза межами визначеного законом строку для прийняття спадщини. За таких підстав вважає, що строк прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиці при поданні заяви про прийняття спадщини.

Просила визначити їй додатковий двомісячний строк (який рахується від дня набрання рішенням суду законної сили) для подання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вирішити питання щодо судових витрат.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

На вказане рішення суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права. Так, не врахував того, що вона була вимушена (не з власної волі) покинути свою домівку в місті Харкові через військову агресію з боку російської федерації. Місто Харків, а зокрема район її проживання ( ОСОБА_7 ) перебував під масованим артилерійським вогнем ворога. На момент смерті її батька вона перебувала (наразі й на день подання апеляційної скарги перебуває) у місті Единбург (Велика Британія), куди переїхала 14 травня 2022 року. Відстань між містом ОСОБА_8 та Единбургом складає приблизно 3000 км, і саме це є поважною причиною її пропуску строку прийняття спадщини, яка в сукупності з такими причинами, як необхідність адаптування на новому місці, оформлення всіх дозвільних документів, пошук роботи та інші нагальні проблеми, такі як купівля нового одягу, оскільки у неї був з собою лише зимовий одяг, облаштування нового житла, відвідання інтеграційних курсів, що все це завадило їй своєчасно дізнатись про смерть батька та подати заяву про прийняття спадщини. Однак судове рішення не містить жодного слова, чому суд не приймає зазначені причини, як поважні та не розглядає їх в сукупності з іншими зазначеними причинами такими, як необізнаність про смерть, недобросовісна поведінка відповідачів щодо повідомлення про смерть.

11 березня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_4 через свого представника подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що через збройну агресію російської федерації на території України, часті нещадні артилерійські обстріли та бомбардування вона з чоловіком ОСОБА_6 змушені були переховуватись у бомбосховищах, а іноді в підвалах, де було холодно і сиро. Постійні психологічні та фізичні навантаження похитнули здоров`я чоловіка і він тяжко захворів. 16 липня 2022 року, у віці 75 років, ОСОБА_6 помер від тяжкої пневмонії. Вказала, що за життя чоловіка, принаймні багатьох останніх років його дочка від першого шлюбу ОСОБА_9 (позивачка по справі) не спілкувалась з батьком взагалі, не цікавилась його життям та взагалі ним самим. Вона та її родина (чоловік та син) не спілкувались з позивачкою та її родиною, так само, як і позивачка не спілкувалась зі своїм батьком та його родиною. Коли помер чоловік ОСОБА_6 , вона навіть не мала уявлення, де знаходиться його дочка, її місце реєстрації, який в неї номер засобу зв`язку. Посилалася на те, що позивачка мала доступ до телефонного зв`язку, до мережі «Інтернет», і ніщо не заважало їй спілкуватися з батьком та іншими родичами, окрім власного небажання цього робити. Позивачка мала контакти свого брата і мала можливість спілкуватись з братом, але не мала бажання і часу на спілкування з братом ОСОБА_10 та його дружиною та й з самим батьком. Позивачка вільно розпоряджалася своїм часом, своїми можливостями і бажанням спілкуватись з батьком та його оточенням, але відмовилась від цього. Відсутність часу та бажання не є поважними причинами, які позбавили позивачку вчасно дізнатись про смерть батька. Вважала, що не існувало жодних поважних причин, які б завадили позивачці дізнатись про смерть батька і відкриття спадщини.

22 березня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій вона не погодилася з доводами відповідачки, викладеними у відзиві. Вказала, що позивачка зустрічалася зі своїм батьком на свята. Вона вела переписку з невісткою відповідачки ОСОБА_11 , яка проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Але, не дивлячись на це, відповідачі не повідомили позивачку про смерть її батька. ОСОБА_11 скаржилася їй, що спадкове майно в жахливому стані. Також, акцентувала увагу суду на тому, що велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця (3000 км) і місцем знаходження спадкового майна є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Це форс – мажорні обставини (обставини непереборної сили), про що зазначено у висновку Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1. При цьому навела судову практику, зокрема, постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, 17 червня 2021 року у справі № 484/1626/20, 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, в яких вказано, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тому, вважала доводи відзиву на апеляційну скаргу безпідставними, які засновані на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

В суді апеляційної інстанції представниці сторін кожна з них підтримала свою правову позицію. Так, представниця ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Акцентувала увагу суду на тому, що ОСОБА_1 з поважних причин своєчасно не прийняла спадщину. В свою чергу представниця ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала судове рішення законним та обгрунтованим. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначені позивачкою обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй, у встановлений законом строк, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_12 є дочкою ОСОБА_6 (а.с.12,24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86-88,144).
Із довідки про причину смерті від 18 липня 2022 року вбачається , що причиною смерті ОСОБА_6 є пневмонія (а.с.140).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи 10 березня 2022 року ОСОБА_1 перетнула кордон та з 14 травня 2022 року перебуває у місті Единбург Великої Британії (а.с.19-23).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 336378828 від 21 червня 2023 року за частковим співпадінням вбачається, що за ОСОБА_6 зареєстровано наступне майно: квартира АДРЕСА_6 ; земельна ділянка з кадастровим номером 6322010100:00:003:1757, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка з кадастровим номером 6322010100:00:003:1758, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; житловий будинок, що розташований за адресою:  АДРЕСА_3 (а.с.5-6).

З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В. за 224/01-16 від 28 листопада 2023 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини за законом 26 липня 2022 року звернулась дружина померлого, ОСОБА_4 . Її заяву про прийняття спадщини зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 9 від 26 липня 2022 року. Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від спадщини у спадковій справі відсутні. Але в матеріалах спадкової справи міститься інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади про місце проживання осіб, яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , сформована приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В. 26 липня 2022 року станом на 16 липня 2022 року. Станом на дату смерті ОСОБА_6 , а саме на 16 липня 2022 року, такими особами були ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 . Будь-які заповіти від імені ОСОБА_6 нотаріусу не подавались. При заведенні спадкової справи нотаріусом перевірялась наявність заповітів від імені померлого ОСОБА_6 (Інформаційна довідка зі спадкового реєстру щодо заповітів та спадкових договорів від 26 липня 2022 року за № 69569830). За даними вказаної довідки встановлено декілька осіб, якими видавались заповіти, але їх ідентифікуючі дані, крім прізвища, ім?я, по батькові - відсутні. З метою з`ясування ідентифікуючих даних заповідачів, нотаріусом здійснено запити до посвідчувачів цих заповітів. За одним запитом надано відповідь про те, що особа від імені якої посвідчувався заповіт, ІНФОРМАЦІЯ_3 . За двома іншими, відповідь не отримано. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавались (а.с.124).
З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В. за № 53/02-14 від 26 травня 2023 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .. Після його смерті заведено спадкову справу № 5/2022. ОСОБА_1 є спадкоємицею. Також зазначено, що оскільки ОСОБА_1 пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, їй роз`яснено право на звернення до суду для продовження строку на прийняття спадщини (а.с.14).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18), зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

У постановах від 11 липня 2018 року в справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 (провадження  № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 20 жовтня 2021 року в справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З заявою про прийняття спадщини за законом 26 липня 2022 року звернулась дружина померлого, ОСОБА_4 . На аркуші справи 14 том 1 міститься лист приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Панченко О. В. від 26 травня 2023 року, з якого вбачається, що приватним нотаріусом повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона є спадкоємцем після смерті батька, що вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини та має право звернутися до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини протягом одного місяця з дня отримання цього листа. Отримавши цей лист, у червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом своїх порушених прав. Доказів того, що приватним нотаріусом або будь – яким повідомлялась ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку, визначеного для прийняття спадщини про те, що вона є спадкоємицею, враховуючи те, що вона знаходиться на відстані 3000 км від місця відкриття спадщини (16 липня 2022 року – 16 січня 2023 року), матеріали справи не містять.

Отримуючи заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_4 , приватний нотаріус, як вбачається з цього листа, пересвідчився, що є інші спадкоємці, зокрема, і ОСОБА_1 . Однак, про те, що вона є спадкоємицею, її було повідомлено тільки через чотири місяця після спливу шестимісячного строку. ОСОБА_1 є дочкою померлого, тому має право на спадщину. Строк пропущено нею з поважних причин. Тому є підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Неприязні відносини, які склалися між сторонами, не є поважною причиною для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 . 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, шо мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, з відповідачів на її користь підлягає судовий збір в розмірі 2 361, 92 грн за подання позову та апеляційної скарги по 1 180, 96 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в два місяця з дня набрання цим рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_1 2 361, 92 грн. судового збору за подання позову та апеляційної скарги по 1 180, 96 грн з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

                                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 травня 2024 року.