ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5807/14-ц                Головуючий суддя І інстанції Клименко А. М.
Провадження № 22-ц/818/1088/24        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 року                                                                                         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , боржник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ України, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню і просить визнати виконавчий лист № 644/5807/14-ц від 12.11.2014, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. 
В обґрунтування заяви посилається на те, що 05.09.2019 сплатила борг ОСОБА_2 за виконавчим листом у повному обсязі, тобто добровільно виконала рішення суду, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_2 від 05.03.2019.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, та заяву задовольнити.

Скарга мотивована тим, що виконавче провадження фактично не закінчено, державний виконавець в рамках виконання спірного виконавчого листа вивив в окреме провадження ВП НОМЕР_1 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.11.2014 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.05.2022 року, у звьязку з чим стягнення за спірним виконавчим листом не припинилось та продовжується по теперішній час.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 165661 грн.; судовий збір у розмірі 1485,80грн.
       Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 вказане рішення скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних за період з 03.04.2002 по 03.04.2014, в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено; зменшено розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів за договором позики до 121809,98грн., а також зменшено суму судового збору до 1218,90грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 
12.11.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 644/5807/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 121809 грн. 98 коп.
17.11.2014 державним виконавцем Матяшовою І.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. 24.11.2014 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12302грн. 88 коп. 
05.03.2019 від ОСОБА_2 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про погашення ОСОБА_1 заборгованості в сумі 123028грн. 88 коп.
       Постановою державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.11.2023 виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 644/5807/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 12.11.2014, закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що оскільки борг ОСОБА_1 сплачено після відкриття виконавчого провадження, а виконання судового рішення в межах виконавчого провадження є підставою для закінчення виконавчого провадження, а не для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають примусовому виконанню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
Згідно вимог ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Згідно з частиною третьою статті 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.
Відповідно до ч.1, 2, 5ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.432 ЦПК України).
Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).
Згідно матеріалів справи 05.03.2019 від ОСОБА_2 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про погашення ОСОБА_1 заборгованості в сумі 123028грн. 88 коп. 
Постановою державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.11.2023 виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 644/5807/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 12.11.2014, закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.
Обставини, з якими заявник пов`язує наявність підстав для задоволення заяви не є підставою, у розумінні ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Окрім того, матеріали справи не містять, а сторонами не надано, даних про добровільне та в повному обсязі виконання боржником чи іншою особою судового рішення.
Посилання ОСОБА_1 на те, що нею погашено борг добровільно колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке погашення відбулось після відкриття виконавчого провадження та спливу визначеного державним виконавцем строку на добровільне його виконання, що є підставою для його закриття, що і було зроблено державним виконавцем 21.11.2023 року. При цьому на день виконання рішення суду про стягнення грошової суми у 2019 році боржниця не сплатила виконавчий збір, що є обов`язковим у разі виконання рішення суду у примусовому порядку зі спливом наданого боржниці строку на добровільне його виконання.
Ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає, що виконавчий документ визнається таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема і з інших причин.
При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Відтак у справі відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, доводи скарги не знайшли свого підтвердження.
Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив обставини справи та дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, який доводами скарги не спростований.
Оскільки судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 20 червня 2024 року.

Головуючий                                                                                 В.Б. Яцина

Судді колегії                                                                                 І.В.Бурлака        
                                                                                                       
                                                                                                       Ю.М.Мальований