УХВАЛА

23 травня 2024 року 
м. Київ 

справа № 320/16669/23
адміністративне провадження № К/990/20025/24  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду  Блажівської Н.Є.,  перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2022 року № 7703/10-36-24-06/3057901067, № 7704/10-36-24-06/3057901067, № 7705/10-36-24-06/3057901067, № 7706/10-36-24-06/3057901067, № 7711/10-36-24-06/3057901067; визнати протиправною та скасувати вимогу від 26 вересня 2022 року № Ф-7714/10-36-24-06/ НОМЕР_1 ; визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області зі встановлення порушення пункту 2 частини першої статті 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із застосуванням (після припинення або скасування воєнного стану на території України) відповідно до пункту 9-21 Розділу VIII цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі 38598,26 грн та її скасувати; визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області зі встановлення порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із застосуванням (після припинення або скасування воєнного стану на території України) відповідно до пункту 12 Розділу II цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі 917872,40 грн та її скасувати.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2024 року, позов задоволено.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 2 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2024   року, заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задоволено частково та стягнуто на його користь за рахунок бюджетних асигнувань податкового органу витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.
23 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту четвертого частини другої  статті 330  КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
У поданій касаційній скарзі скаржник, як на підставу для касаційного оскарження додаткової постанови  суду апеляційної інстанції посилається, зокрема, на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи, що наявний висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. 
По тексту касаційної скарги слідує, що скаржник обґрунтовує свої доводи в частині підстави оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України посиланням на постанову Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 600/813/20-а. 
Разом з тим, у касаційній скарзі Головне управління ДПС у Київській області зазначає про те, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне судове рішення Верховного Суду, де б останній надавав висновки щодо питання застосування частин п`ятої та шостої статті 134 КАС України у відносинах, які характеризуються такими складними та подібними обставинами. Далі за змістом скарги скаржник наводить виклад норм права, які, на його думку, підлягають застосуванню.
Враховуючи зміст доводів касаційної скарги Суд звертає увагу на те, що в аспекті заявленої підстави касаційного оскарження судових рішень по пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України необхідно зазначити висновок щодо застосування конкретної норми права, викладеного у вказаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, дотримуючись при цьому вимоги щодо подібності правовідносин у справі, що переглядається, і у таких постановах  Верховного Суду.
Тобто заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій  було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права  та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені  правові висновки  Верховного Суду,  стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.
Суд зауважує, що різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм, а тому незмістовними є посилання на подібність правовідносин, яка полягає у загальних характеристиках суб`єктного складу сторін у справах та/або результату вирішених судами позовних вимог.
Аналіз змісту доводів касаційної скарги дає підстави вважати, що  доводи Головного управління ДПС у Київській області зводяться до неправильної та неповної оцінки наданих ОСОБА_1  доказів щодо підтвердження заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а також доводів ГУ ДПС у Київській області на спростування їх обґрунтованості.
Крім того, скаржник не взяв до уваги, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної додаткової постанови від 23 квітня 2024 року зазначив про врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 2 червня 2022 року у справі № 160/6899/20 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, проте у касаційній скарзі Головне управління ДПС у Київській області не зазначає, чому ці висновки не підлягали застосуванню у цій справі та/або застосовані неправильно.
Також скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої  статті 328 КАС України обґрунтовуючи тим, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, зміст доводів щодо якого знову ж таки зводиться до незгоди з оцінкою обґрунтованості, реальності, неминучості та співмірності понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у цій справі.
Однак, суд звертає увагу на те, що якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Також, суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 4 частини четвертої  статті 328 КАС України, як на підставу касаційну оскарження, скаржнику необхідно визначитись з підставами, передбаченими частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені пунктом першим частини четвертою  статті 328 КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів  статті 44 КАС України  учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить належних підстав оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                                                                                        Н.Є. Блажівська