справа № 357/1343/23
головуючий у суді І інстанції Бебешко М.М.
провадження № 22-ц/824/2651/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
07 лютого 2024 року                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання: Лазоренко Л.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Романа Анатолійовича на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС. ДІ.СІ.ГРУП», про проведення реструктуризації кредитної заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с. 113-116 т. 1) просила суд:
зобов`язати ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» провести реструктуризацію кредитної заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2007 року № 80/п/13/2007/840, укладеним між ОСОБА_1 (на теперішній час ОСОБА_1 ) та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», відповідно до підпункту 10 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»;
визначити датою проведення реструктуризації - дату повернення заяви про проведення реструктуризації позивачем, а саме: 16 січня 2023 року.
визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 16 червня 2022 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/2660/21 щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2007 року № 80/п/13/2007/840.
 
26 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21, виданого 16 червня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. 
Заява обґрунтована тим, що 04 травня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову, якою позовні вимоги доповнено вимогою щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 357/2660/21, виданий 16 червня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.
Вказує, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Копитко Б.В. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 від 09 серпня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2007 року № 80/п/13/2007/840 на підставі виконавчого листа № 357/2660/21, виданого 16 червня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.
Зазначає, що у разі задоволення позовної заяви про проведення реструктуризації кредитної заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2007 року № 80/п/13/2007/840, виконавчий лист № 357/2660/21 буде визнаний таким, що не підлягає до виконання, а тому вчинені у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 виконавчі дії призведуть до порушення прав позивача та породять нові судові процеси.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Р.А. про забезпечення позову залишено без задоволення.
Ухвала мотивована тим, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, не допускається.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21, виданого 16 червня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до набранням рішенням суду у справі № 357/1343/23 законної сили.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції є протиправною та такою, що порушує права позивача.
Представник позивача посилається на те, що забезпечення шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21, виданого 16 червня 2022 року не є тотожним зупинки виконання судового рішення. Вид забезпечення, що полягає у зупиненні стягнення на підставі виконавчого листа прямо передбачений законодавством, у разі оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу. А в цьому випадку наявна позовна вимога щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 357/2660/21, виданого 16 червня 2022 року.
09 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, приватним виконавцем вживаються дії, спрямовані на примусове виконання рішення.
18 квітня 2023 року представником позивача отримано постанову про опис та арешт майна боржника від 11 квітня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Копитком Б.В. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 09 серпня 2022 року.
Апелянт зазначає, що у випадку задоволення позовної заяви, виконавчий лист № 357/2660/21, виданий 16 червня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, буде визнано таким, що не підлягає виконанню і, як наслідок, вчиненні приватним виконавцем дії у рамках виконавчого провадження до ухвалення рішення у справі про проведення реструктуризації призведуть до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Оскільки приватним виконавцем буде неправомірно стягнуто заборгованість з позивача у випадку задоволення позову, тому на час розгляду цієї справи слід вжити заходів забезпечення позову.
 
Відповідач ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направило.
 
Представник ТОВ «ЕС. ДІ.СІ.ГРУП» -адвокат Карапетян А.Р. у судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується:                       1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А., звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21, посилався на те, що ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 357/2660/21.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на те, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, не допускається.
Однак, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем не порушувалося питання про зупинення виконання судового рішення, а пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Таким чином судом першої інстанції не вирішено по суті питання щодо наявності підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 у своєму позові заявлено позовну вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 357/2660/21, відносно якого нею у подальшому і порушено питання про забезпечення позову у порядку, передбаченому пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України.
Порядок звернення із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, визначений частиною 1 статті 432 ЦПК України, відповідно до якого суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Зі змісту указаної норми вбачається, що судом, який уповноважений розглядати заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є суд, який видав такий виконавчий документ.
Крім того, вирішення питання щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, може бути ініційоване стягувачем або боржником шляхом подання заяви.
На порушення встановленого порядку, ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду у справі № 357/2660/21, порушила питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у межах цивільної справи № 357/1343/23, а не шляхом подачі відповідної заяви до суду, який видав виконавчий документ № 357/2660/21, як це передбачено частиною 1 статті 432 ЦПК України.
Таке порушення порядку ініціювання питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, свідчить про відсутність підстав для вирішення питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 357/2660/21 у межах цивільної справи № 357/1343/23.
Апеляційний суд зауважує, що указані порушення при зверненні позивача до суду є процесуально-правовими, а тому відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову з указаних вище підстав не є вирішенням матеріально-правових вимог по суті позову.
 
Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, проте помилився із підставами для такої відмови, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
 
Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Романа Анатолійовича задовольнити частково.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.   

 
Головуючий                                                                        Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська