УХВАЛА

16 травня 2024 року 
м. Київ
справа №620/4674/22
адміністративне провадження № К/990/11492/24  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Прокопенка О. Б., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кінебаса Олексія Михайловича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області), у якому просив:
-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Чернігівській області № 489 від 13.06.2022 в частині пункту: «за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 3, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, Присяги працівника поліції, у частині самоусунення з 16.03.2022 від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського, зокрема, як керівника, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» під час дії правового режиму воєнного стану на території України, виїзду (без належного погодження керівництва ГУНП в Чернігівській області) за межі м. Чернігова, зокрема, місця дислокації підрозділу, самоусунення від керівництва підпорядкованими підрозділами та особовим складом та неповернення до місця дислокації підрозділу в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, заступника начальника Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0096851) звільнити зі служби в поліції»;
-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Чернігівській області № 332о/с від 28.06.2022 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 (0096851), заступника начальника Чернігівського районного управління ГУНП, 29.06.2022;
-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції з 29.06.2022;
-стягнути з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 13.06.2022 № 489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується підполковника поліції ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 28.06.2022 № 332о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 30.06.2022; стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2022 по 08.03.2023 в розмірі 152029,08 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задоволено повністю. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням суду апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалами Верховного Суду від 24 липня 2023 року, від 06 вересня 2023 року, від 27 вересня 2023 року, від 25 жовтня 2023 року та від 10 січня 2024 року касаційні скарги повернуті заявникові. 
21 березня 2024 року засобами поштового зв`язку представник позивача вшосте надіслав до Верхового Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів на їх підтвердження.
18 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку скаржник надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу з додатками. 
В цій касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
В цьому клопотанні представник позивача посилається на постанову Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21, в якій було сформовано правову позицію відносно строку на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційного скарги, що на думку заявника, цей підхід може бути застосований до повторного подання касаційної скарги. 
Також в клопотанні зазначено, що кожне наступне подання касаційної скарги повторно відбувалось саме в строк передбачений КАС України, а саме протягом не більше 30 днів з дня отримання ОСОБА_1 ухвали про повернення попередньої касаційної скарги заявнику.
На думку скаржника, ОСОБА_1 було продемонстроване добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження, оскільки він кожного разу подавав повторну касаційну скаргу в строк передбачений процесуальним кодексом та намагався максимально врахувати зауваження викладені в попередній ухвалі про повернення касаційної скарги.
Як зазначає представник позивача, повернення касаційних скарг відбувалось з підстав які не залежали від ОСОБА_1 , а саме з підстав різного трактування норм процесуального закону різними колегіями Верховного Суду.
Насамкінець заявник зазначає, що позивач з 15 вересня 2023 року призвано на військову службу, що вплинуло на можливість спілкування зі своїм представником.
З огляду на викладене, Суд зазначає наступне. 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.
Так, як було зазначено вище, скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 24 липня 2023 року, в якій колегія суддів зазначила,  що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:  первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
На думку заявника касаційної скарги, цей підхід може бути застосований до повторного подання касаційної скарги. 
Проте в ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2024 року про без руху у цій справі колегія суддів наголосила, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 21 червня 2023 року Шостим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та в цей же день складено повний текст судового рішення, отже, останній день на касаційне оскарження припадав на 21 липня 2023 року, а з цією касаційною скаргою представник позивача звернувся засобами поштового зв`язку 21 березня   2024 року.
Як видно, представник позивача подав цю касаційну скаргу через 9 місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим, враховуючи такий великий проміжок часу, вказані обставини не свідчать про подання цієї касаційної скарги в межах процесуального строку та про добросовісне ставлення скаржника до реалізації ним права на касаційне оскарження.
Верховний Суд повторно зазначає, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з організаційною діяльністю заявника (неналежне оформлення).
Суд відхиляє доводи заявника, що повернення касаційних скарг відбувалось з підстав, які не залежали від ОСОБА_1 , а саме з підстав різного трактування норм процесуального закону різними колегіями Верховного Суду.
Сама по собі незгода представника позивача з ухваленими процесуальними рішеннями різними колегіями суддів Верховного Суду у цій справі та суб`єктивна оцінка представника позивача щодо цих рішень не може бути визнана як об`єктивна обставина пропуску строку на касаційне оскарження. 
Щодо посилання скаржника на обставину щодо перебування позивача у Збройних силах України, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із захистом територіальної цілісності та суверенітету України, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, лише посилання на цей факт не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, оскільки скаржник має викласти доводи та надати відповідні докази, що перебування у лавах Збройних силах України, безпосередньо вплинуло як на позивача, так його представника для своєчасного звернення до суду. 
Перші звернення до Верховного Суду відбулися до мобілізації позивача. Проте таких доводів не викладено, а доказів - не надано, через що Верховний Суд не вбачає взаємозв`язку між зверненням до суду касаційної інстанції через 9 місяців після ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та вказаних представником позивача обставин, що, на думку останнього, послугували причиною пропуску строку на касаційне оскарження.   
Верховний Суд також зазначає, що однією із складових принципу верховенства права є дотримання принципу res judicata, тобто принципу поваги до остаточного судового рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, тому відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. 
Разом з тим, аргументи представника ОСОБА_1 - адвоката Кінебаса О.М. зводяться до перегляду судових рішень в порядку касаційного оскарження, що не є об`єктивними підставами для поновлення пропущеного процесуального строку.
Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених представником позивача підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.
Пунктом четвертим частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кінебаса Олексія Михайловича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Кінебасу Олексію Михайловичу у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кінебаса Олексія Михайловича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко В.М. Соколов   О.Б. Прокопенко