ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2024 року	Львів	Справа № 300/2037/22 пров. № А/857/6321/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року (головуючого судді Панікара І.В., ухвалену у письмовому провадженні в м. Івано-Франківськ) у справі №300/2037/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Вказане рішення суду набрало законної сили 30.01.2023.
31.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в порядку статті 383 КАС України, щодо невиконання рішення суду від 06.10.2022 року в адміністративній справі № 300/2037/22. Заява вмотивована тим, що даним рішенням зобов`язано відповідача здійснювати перерахунок пенсії в повному розмірі, однак, на думку позивача, грошові кошти не виплачені, не нараховано доплату відповідно до постанови КМУ за № 713 з 01.07.2021 по 28.03.2023, водночас, з березня 2023 року знову застосовані обмеження до перерахунку пенсії. Позивач вказує, що з 01.04.2021 по 30.06.2021 пенсія нараховано не вірно, без урахування рішення по справі № 300/386/22 та суми виплати пенсії вказаної у листі ПФУ від 28.10.2022, яка мала складати 20494,07 грн. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 повернуто ОСОБА_1 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - без розгляду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі 300/2037/22 скасовано та прийнято постанову, якою разом із справою № 300/2037/22 направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскаржуваною окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 300/2037/22 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 в частині обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром за період з липня 2021 по травень 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України, що призвели до неповного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 нездійснення перерахунку та виплату пенсії за період з липня 2021 по травень 2022 року без застосування обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22. Копію ухвали направлено позивачу до відома, а до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.
Не погоджуючись із вказаною окремою ухвалою Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати окрему ухвалу. 
25.04.2024 ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву-клопотання про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу суду від 29.02.2024 по справі №300/2037/22 в якій просить ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року скасувати або внести зміни, заяву про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 КАС України у справі № 300/2037/22 – задовольнити. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжити заходи щодо неповного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 нездійснення належного перерахунку та виплату пенсії за період з квітня 2019 року по травень 2022 року або з січня 2020 року по травень 2022 року. Встановити строк для подання доказів щодо усунення невиконання рішення суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.
Відповідно до частини 1 статті 302 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги.
Колегія суддів аналізуючи подану заяву-клопотання про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу суду від 29.02.2024 по справі №300/2037/22 враховує, що така не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено з її змісту, що позивач не підтримує вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на окрему ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року.
22.05.2024 ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву-пояснення в яких вказує про не виконання судових рішень по справі №300/2037/22 та підтримує свої вимоги повністю, додає розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №0901003330 за Дорученням №Д 0901003330/45 Пенсіонер ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Вказане рішення суду набрало законної сили 30.01.2023 та перебуває на стадії виконання.
15.02.2023 позивачу видано виконавчий лист № 300/2037/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись із перерахованою сумою пенсії позивач направив письмове звернення до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, у відповідь на яке, листом від 02.06.2023 за № 4966-5014/Л-02/8-0900/23 останній повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення за № 300/2037/22 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії становить 17912,81 грн., який був призначений станом на 01.04.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром. Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01.04.2019 по 30.01.2021, яка підлягає до сплати становить 63454,77 грн. Зазначено, що розрахунок на доплату на виконання вищевказаного рішення від 06.10.2022 у справі 300/2037/22 проведено по 30.06.2021.
В подальшому, відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження від 23.03.2023 на підставі виконавчого листа № 300/2037/22 від 15.02.2023.
Листом № 0900-0902-5/14906 від 10.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області повідомив орган примусового виконання судових рішень про те, що ним, як боржником, виконано згадуване рішення суду у повному обсязі. Зокрема, в листі відповідач (боржник) зазначив, що на виконання рішення суду позивачу з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, розмір якої після перерахунку становив 20551,31 грн., що за даним рішенням суду нарахована сума заборгованості в розмірі 63454,77 гривень, за період з 01.04.2019 по 30.06.2023, яка буде виплачена згідно встановленого порядку (а.с.205).
Окрім того, на заяву позивача від 28.11.2023 щодо виконання рішення суду по справі № 300/2037/22, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 29.12.2023 складено лист № 031-25/13599, в якому позивача повідомлено, що оскільки боржником не виконано рішення суду, державним виконавцем буде вжито заходів щодо забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та Законом № 1404-VIII.
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 з обмеженням розміру пенсії максимальним розміром, заявник звернувся до суду з даною заявою.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
При цьому, виходячи з наведеного вище, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.
Частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 5 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Однією із основних засад/принципів адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення. 
Колегія суддів вважає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Суд звертає увагу, що предметом дослідження в даній справі було встановлення правомірності виплати пенсії з обмеженням такої максимальним розміром виключно за період з квітня 2019 року по травень 2022 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром за певну частину спірного періоду, а саме з квітня 2019 року по червень 2021 року, однак, щодо решти періоду з липня 2021 року по травень 2022 року, відповідач не здійснив такого перерахунку та не надав обґрунтування причин його проведення.
Так, з наданих відповідачем розрахунків, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що на виконання рішення суду від 06.10.2022 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача за період з квітня 2019 року по червень 2021 року, та за результатами проведеного перерахунку розмір доплати до пенсії позивача склав 63454,77 грн.
Колегія суддів аналізуючи наведені матеріали справи дійшла висновку, що відповідач виконуючи рішення суду у даній справі, здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром за певну частину спірного періоду, а саме з квітня 2019 року по червень 2021 року, однак решту періоду з липня 2021 року по травень 2022 року, відповідач не здійснив такого перерахунку та не надав обґрунтування причин його проведення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, щодо виконання судового рішення у справі №300/2037/22 в частині, яке набрало законної сили, а тому окрему ухвалу прийнято з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги відповідача висновки не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді та не стосуються меж перегляду окремої ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду окремої ухвали суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 249, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №300/2037/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 28.05.2024