УХВАЛА
 
18 квітня 2024 року                                                                       
м. Київ
 
справа № 225/6821/20
провадження № 61-11150св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю. Шлюб розірваний відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року.
Згідно з витягом із Державного реєстру прав власності за ОСОБА_1 зареєстроване наступне майно:
- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
- земельна ділянка кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м., житловою площею 150 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельна ділянка кадастровий номер 1410137700:01:001:0800 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельна ділянка кадастровий номер 1410137700:01:001:0649 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлове приміщення кафе «Доля» площею 97,10 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в;
- земельна ділянка під нежитловою будівлею - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 в, кадастровий номер 1421580800030000623.
Відповідно до інформації, яка міститься у Витязі з реєстру прав власності, за ОСОБА_2 зареєстрована квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно із договором дарування грошових коштів від 21 вересня 2005 року позивачу подаровано грошові кошти в розмірі 200 000,00 дол. США, що на момент укладення договору було еквівалентно 1 010 000,00 грн.
Відповідно до цього договору грошові кошти повинні були бути витрачені на придбання двох земельних ділянок та будівництво домоволодіння.
На виконання умов даного договору позивачем було придбано 2 земельні ділянки, а саме:
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 .
Згодом на цих земельних ділянках було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, якому було присвоєно адресу: АДРЕСА_2 . Право власності на дане домоволодіння зареєстроване 31 травня 2013 року.
Крім того, позивач зазначила, що за договором дарування грошових коштів від 09 червня 2010 року вона отримала в дар грошові кошти в розмірі 200 000,00 дол. США, що на момент укладення договору було еквівалентно 1 596 000,00 грн.
За умовами даного договору грошові кошти вона повинна була витратити на участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» «Престижне житло» та купівлю, згідно із проектною документацією, квартири АДРЕСА_5 .
На виконання умов цього договору позивачем укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» «Престижне житло», придбано вищевказану квартиру та 30 червня 2010 року нею було сплачено 1 254 330,20 грн за її придбання. Після завершення будівництва позивачем було отримано свідоцтво про право власності на квартиру 12 січня 2011 року.
Таким чином, вказані об`єкти нерухомості позивач вважає своєю особистою приватною власністю, оскільки вони були придбані за кошти, що належали їй за договором дарування.
Інше майно позивач вважає спільною сумісною власністю з ОСОБА_2 .
При цьому позивач зазначає, що вартість земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0800 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 становить 35 000,00 грн; вартість земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0649 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 становить 35 000,00 грн; вартість квартири за адресою: АДРЕСА_4 - 496 800,00 грн; вартість нежитлової будівлі - Кафе «Доля» - 140 000,00 грн,  вартість земельної ділянки під нежитловою будівлею кафе «Доля» - 70 000,00 грн.
Позивач просила:
в порядку поділу спільного сумісного майна виділити їй у власність: земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0800 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0649 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення кафе «Доля» площею 97,10 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в та земельну ділянку під нежитловою будівлею - кафе «Доля» за адресою: АДРЕСА_3 в, кадастровий номер1421580800030000623;
визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;
визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , а також житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області 26 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шейко В. В., до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0800 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0649 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ;
- нежитлове приміщення кафе «Доля» площею 97,10 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в;
- земельну ділянку під нежитловою будівлею - кафе «Доля» за адресою: АДРЕСА_3 в, кадастровий номер 1421580800030000623.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 ідеальній частці :
- земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
- земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Залишено житловий будинок із господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 в спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на:
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0800 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0649 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлове приміщення кафе «Доля» площею 97,10 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в;
- земельну ділянку під нежитловою будівлею - кафе «Доля» за адресою: АДРЕСА_3 в, кадастровий номер1421580800030000623.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 510 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем надано переконливі та достовірні докази використання грошових коштів, отриманих в порядку дарування на цілі і в спосіб, встановлені цим договором. Вказане дає підстави вважати, що квартира АДРЕСА_5 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , тому в цій частині її позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що на зведення будинку АДРЕСА_2 , були витрачені саме кошти, які були подаровані позивачці відповідно до договору дарування грошових коштів від 21 вересня 2005 року.
Суд не визначив земельну ділянку, кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , на яких побудований житловий будинок, як особисту приватну власність позивача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів витрачення особистих коштів позивача на їх придбання. За таких обставин, суд зробив висновок, що вказаний будинок, а також земельні ділянки, на яких він розташований, є спільною сумісною власністю сторін. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання вказаних будинку та земельних ділянок особистою приватною власністю.
Враховуючи те, що судом було визнано зазначений будинок і земельні ділянки спільною сумісною власністю сторін, вони підлягають поділу між ними. Разом з тим, позовна заява не містить вимог щодо порядку поділу такого майна. Суд зауважив, що відповідач в судове засідання не з`явився, жодних заяв щодо суті позовних вимог до суду від нього не надходило. Тому при поділі даного майна, а саме житлового будинку та земельних ділянок суд виходить з положень, встановлених в частині першій статті 70 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суд погодився з поділом, який запропонований позивачем. Водночас, суд звернув увагу на те, що одним із об`єктів визначеного позивачем спільного сумісного майна, є квартира, яку останній просить залишити саме відповідачу та вартість вказаного майна, в разі поділу, перевищує вартість майна, право власності на яке визнається за позивачем. Разом з тим, будь-яких вимог щодо компенсації рівності часток, сторона позивача не заявляє, тому в силу положень статті 13 ЦПК України, дане питання суд не вирішує.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шейко В. В. задоволено.
Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2022 року в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/2 ідеальній частці та залишення в спільній частковій власності зазначеного нерухомого майна скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнано особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку кадастровий номер 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_6 , цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 3 120,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що cтороною позивача рішення суду оскаржується в частині визнання спільною сумісною власністю сторін земельної ділянки з кадастровим номером 1410137700:01:001:0648 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером 1410137700:01:001:0797 площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_6 ; житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 277,4 кв. м, житловою площею 150 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та залишення цього майна у спільній частковій власності сторін. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і відповідно в апеляційному порядку не переглядалось. Колегія суддів не погодилась з висновком суду першої інстанції, що спірний будинок і дві земельні ділянки, на яких він розташований, є спільною сумісною власністю сторін, оскільки наданими позивачем доказами доведено цільове використання подарованих їй за договором дарування від 21 вересня 2005 року грошових коштів в розмірі 200 000 дол. США, а саме придбання двох земельних ділянок та будівництво у 2006-2007 роках спірного будинку.
У липні 2023 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_3 , в якій просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, залишити в силі рішення Селидівського міського суду Донецької області 26 грудня 2022 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, зокрема, не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що при укладанні нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу земельних ділянок ним надавалась письмова згода відповідно до частини третьої статті 65 СК України, яка була нотаріально засвідчена, що ще раз підтверджує спільність придбаного майна. 
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 225/6821/20. Витребувано з Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу № 225/6821/20. У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року відмовлено.
У серпні 2023 року справа № 225/6821/20 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року справу № 712/3590/22 (провадження № 61-14297св23) передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що касаційний суд вважає за необхідне відступити від висновку щодо статті 65 СК України, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року у справі № 127/16354/17 (провадження № 61-5698св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року у справі № 523/8319/14-ц (провадження № 61-38040св18), про те, що:
«наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору на придбання майна, зафіксованої у такому договорі, не свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки письмова згода необхідна при розпорядження таким майном, а не на його придбання»,
та зробити висновок про те, що:
«згода дружини, чоловіка на розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності;
у випадку набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності. Саме цим обумовлена необхідність згоди іншого подружжя на набуття одним із подружжя майна у право спільної сумісної власності;
наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя;
у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність».
Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2024 року справу № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23) прийнято та призначено до розгляду.
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 712/3590/22.
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 225/6821/20 до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                             В. І. Крат
 
Судді:                                                                                      І. О. Дундар 
 
                                                                                                Є. В. Коротенко
 
                                                                                                В. М. Коротун
 
                                                                                                Є. В. Краснощоков