ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2024 року
м. Київ
справа № 676/4490/22
провадження № 51-108 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника                                                               ОСОБА_5 ,
засудженого                                                          ОСОБА_6 ,
прокурора                                                                  ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року щодо
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Учкудук Бухарської області Узбекистану, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 
ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2023 року ОСОБА_6 засуджено до покарання: 
- за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК - у виді довічного позбавлення волі; 
- ч. 4 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років; 
- ч. 2 ст. 289 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років.
2. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
3. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат. 
4. Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 05 грудня 2023 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
5. Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у вбивстві двох осіб, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті двох людей; таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за обставин, детально викладених у вироку.
6. Як установив суд, 23 травня 2022 року в першій половині дня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої за місцем проживання ОСОБА_6 в житловому будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_10 . Цього ж дня, після вживання алкоголю, ОСОБА_8 заснув у кімнаті, у якій вони спільно розпивали спиртне, а ОСОБА_9 із ОСОБА_6 вийшли в іншу кімнату цього ж житлового будинку. Далі того ж дня близько 10:00 ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів, тримаючи в лівій руці кухонний ніж, зайшов у кімнату, в якій перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , і розпочав конфлікт з ними. Під час словесної суперечки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 .
7. Тоді ж  ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обома руками викрутив за спину потерпілого 
ОСОБА_8 його ліву руку з кухонним ножем та, вихвативши ніж, усвідомлюючи, що ним можна заподіяти смерть іншій людині, умисно, з мотивів особистих раптово виниклих неприязних відносин, завдав ОСОБА_8 
10 ударів у ліву ділянку шиї та тулуба, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
8. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілому  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_6 узяв у праву руку металевий ключ, що лежав на підлозі кімнати, та, усвідомлюючи його травмувальну дію, умисно заподіяв чотири удари в ділянку голови  ОСОБА_8 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент спричинення, і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
9. Одразу ж після цього   ОСОБА_6  близько 10:10 під час подальшого конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно завдав їй не менше чотирьох ударів металевим ключем у голову, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
10. Крім того, 23 травня 2022 року близько 11:10, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та неодноразово продовженого,  ОСОБА_6 , маючи не зняту й не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку 
АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав мобільний телефон марки «Ноnоr 10Х lite» моделі DNN-LX9 вартістю 
4718,50 грн, укомплектований чохлом чорного кольору вартістю 250 грн та картою пам`яті марки «Transcend» Micro-SD об`ємом 16 Gb вартістю 91,50 грн, який належав ОСОБА_8 . Після цього він покинув місце вчинення злочину із викраденим майном, яким пізніше розпорядився на власний розсуд.
11. Окрім того, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, 23травня 
2022 року близько 11:30, будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_1 , узяв зі стола ключі від автомобіля, а пізніше підійшов до автомобіля марки ВАЗ-2108 червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, відчинив зачинені на ключ водійські двері, сів за кермо, тобто повторно, з метою використання транспортного засобу у власних цілях, за допомогою ключів, усупереч волі власника чи фактичного володільця, запустив двигун вказаного автомобіля та здійснив на ньому подальший рух з території вказаного домоволодіння.
12. Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів зазначеним вище автомобілем марки ВАЗ-2108 вартістю 22 402,72 грн, власником якого є ОСОБА_11 та який перебував у фактичному володінні ОСОБА_8 , і розпорядився ним на власний розсуд.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити останньому покарання, не пов`язане з довічним позбавленням волі.
14. При цьому захисник зазначає, що суди, призначаючи покарання не повною мірою врахували те, що ОСОБА_6 частково визнав винуватість у вчиненні умисного вбивства та повністю визнав винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК; обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, намір відшкодовувати заподіяну шкоду, позитивні характеристики за місцем проживання, наявність у винуватого емоційно-нестійкого розладу особистості, поведінку потерпілого, який перший розпочав конфлікт, збіг складних особистих сімейних та інших обставин.
15. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
16. Засуджений та його захисник підтримали подану останнім касаційну скаргу, прокурор заперечував проти її задоволення.
Мотиви Суду
17. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
18. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
19. Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено у касаційній скарзі не оспорюється.
20. Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними й такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
21. Згідно з вимогами ст. 65 КК суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
22. У скарзі захисник фактично порушує питання про недотримання апеляційним судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
23. Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості 
й достатності обраного покарання тощо.
24. Із судових рішень вбачається, що ОСОБА_6 засуджений, у тому числі, за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК. Санкцією ч. 2 указаної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавленням волі.
25. Відповідно до ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
26. Покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного.
27. Як убачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.
28. Обираючи ОСОБА_6 захід примусу, суд дав належну оцінку ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, два інші - тяжкими, даним про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не працює, неодружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував, посередньо характеризувався за місцем проживання.
29. Крім того, суд урахував обставину, що обтяжує покарання   ОСОБА_6 , - рецидив злочину.
30. Суд першої інстанції також обґрунтовано не визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. При цьому встановив, що  ОСОБА_6 не розкаявся у вчиненому, вчиняв дії з метою приховування слідів вбивства, знищував докази, намагався уникнути кримінальної відповідальності, не вживав будь-яких заходів щодо відшкодування спричиненої потерпілим шкоди, а сприяти розслідуванню кримінальних правопорушень  ОСОБА_6 почав після його затримання працівниками поліції. 
31. Крім того, місцевий суд, спростовуючи твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 захищався від потерпілого, та обґрунтовуючи наявність у його діях умислу на вчинення вбивства, правомірно послався на використання винним під час вчинення кримінального правопорушення таких знарядь вбивства, як ніж, який він вихватив у потерпілого ОСОБА_8 , і ріжковий ключ, який він підняв з підлоги, а також спосіб вбивства: нанесення численних ударів ножем у ділянку шиї і тулуба потерпілого, декількох ударів металевим ключем у життєво важливий орган - голову обом потерпілим. Зазначені обставини врахував суд під час призначення покарання. 
32. Також, обґрунтовуючи підвищену суспільну небезпеку  ОСОБА_6 як особистості, суд послався на його асоціальний спосіб життя, систематичне притягнення до кримінальної відповідальності, через що він втратив будь-які моральні запобіжники у процесі обрання моделі поведінки, та під час виникнення у нього злочинного умислу, його реалізації, адже фактично через сварку  ОСОБА_6 безжалісно та цинічно, без будь-яких вагань умисно позбавив життя двох людей тож цей злочин безумовно потребує виключної і найжорсткішої реакції держави.
33. Таким чином, урахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, місцевий суд, належним чином умотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, призначив  ОСОБА_6 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК і за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
34. Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу належить до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано під час постановлення вироку в цьому провадженні. Правових підстав вважати призначене  ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через суворість Суд не вбачає.
35. Колегія суддів уважає, що призначене  ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 64, 65 КК.
36. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою захисника, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК перевірив зазначені в ній доводи, які за своїм змістом є аналогічними доводам його касаційної скарги, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які залишив скаргу без задоволення, належним чином умотивувавши своє рішення.
37. Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до положень кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає приписам ст. 419 КПК.
38. При цьому колегія суддів звертає увагу на позицію потерпілих, які просили призначити найсуворіше покарання, що підтверджується їх заявами, долученими до матеріалів кримінального провадження (т. 1, а. п. 99, 100); те, що у вбитої потерпілої залишився малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а. с. 45), поведінку винного після вчинення кримінальних правопорушень, який не повідомив про вчинення злочинів щодо потерпілих, не викликав швидкої, унаслідок чого вони перебували в розшуку і їхні тіла було виявлено лише 10 червня 2022 року, тобто більш ніж через 15 днів після їх вбивства. 
39. З огляду на наведене не можна визнати спроможними та переконливими доводи касаційної скарги захисника щодо несправедливості призначеного судом ОСОБА_6 покарання через суворість і стосовно невідповідності його тяжкості вчинених злочинів.
40. Суд також погоджується з тим, що суди дійшли правильного висновку про те, що у цьому кримінальному провадженні відсутні обставини, які пом`якшують покарання, а обставини на які посилається захисник у касаційній скарзі були враховані при призначенні покарання як обставини вчинення кримінальних правопорушень та дані, що характеризують винного.
41. З огляду на зазначене касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню. Судом також не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                      ОСОБА_3