УХВАЛА
 
21 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 712/2-7250/2011
провадження № 61-6260ск24
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2010 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року позов задоволено частково.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 у розмірі 726 931,05 дол. США та 18 333 616,72 грн, з яких: 555 102,04 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 171 829,01 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами за кредитом за період з 13 жовтня 2008 року по 28 вересня 2011 року; 12 246 815,50 грн - сума заборгованості пені за порушення строків повернення кредитів; 3 790 939,38 грн - сума заборгованості з пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитами; 1 736 043,01 грн - три проценти річних від суми простроченого кредиту за період з 11 липня 2008 року по 28 липня 2015 року; 559 818,83 грн - три проценти річних від суми прострочених процентів за кредитом за період з 11 вересня 2008 року по 28 липня 2015 року.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року залишено без змін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року залучено правонаступника ПАТ «Родовід Банк» - ТОВ «Фінансова компанія Інвес-Кредо».
 
Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту залишено без змін, а частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за кредитним договором, пені та трьох процентів річних від простроченої суми скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року в частині позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом, пені та трьох процентів річних від простроченої суми скасовано та постановлено в цій частині заявлених вимог постанову про часткове задоволення позову. Стягнено з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 у розмірі 258 692,03 дол. США, з яких: кошти у розмірі 48 976,52 дол. США - сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом за період з 25 лютого 2007 року по 24 лютого 2010 року; кошти у розмірі 155 428,57 дол. США - сума заборгованості по пені за порушення строків повернення кредиту за період з 25 лютого 2009 року по 24 лютого 2010 року; кошти у розмірі 4 329,88 дол. США - сума заборгованості по пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 11 березня 2009 року по 24 лютого 2010 року; кошти у розмірі 49 957,06 дол. США - три проценти річних згідно статті 625 ЦК України від суми простроченого кредиту за період з 18 січня 2009 року по 17 січня 2012 року. У решті заявлених вимог відмовлено.
 
29 квітня 2024 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у зазначеній вище справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року.
 
20 травня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року в зазначеній справі, яке мотивоване тим, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» отримала виконавчі листи. На підтвердження надано заяву ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»  про видачу виконавчих листів та інформацію з автоматизованої системи виконавчого провадження.  
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
 
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
 
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
 
Оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року, які підтверджують необхідність зупинення виконання судового рішення, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Керуючись статтями 389, 394, 496 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення задовольнити.
 
Зупинити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості до закінчення касаційного провадження.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко
 
Є. В. Петров