ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/594/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/3711/23 Категорія: 341040000 	Піньковський Р.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.
учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ;
заінтересована особа – ОСОБА_2 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та виконання рішень Окружного Суду міста Гданськ Республіки Польща на території України,

в с т а н о в и в:

20.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про визнання та виконання рішень Окружного Суду міста Гданськ Республіки Польща на території України.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначає, що на даний час Цивільна Судова Палата Окружного Суду в Гданську (Республіка Польща) розглядає справу за її позовом від 07.07.2020 року до боржника про розірвання шлюбу (номер справи ІІ С 2050/20). Одне із останніх судових засідань у цій справі відбулося 03.03.2023 року.
В межах цієї справи суд виніс наступні рішення:
- постанову від 09.04.2021 року про забезпечення постійного місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею. Рішення набуло юридичної сили 02.05.2021 року. Номер легалізації документу 1487/22. Апостиль № 2369/2023;
- постанову від 04.11.2021 року про повне обмеження батьківських прав боржника над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто боржник може брати співучасть тільки у вирішенні питань, що стосуються релігії. Рішення суду набрало юридичної сили 16.12.2021 року. Номер легалізації документу 1486/22. Апостиль № 2367/2023;
- постанову від 10.12.2021 року про заборону виїзду малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі Польщі. Рішення суду набуло юридичної сили 30.12.2021. Номер легалізації документу 1488/22. Апостиль № 2366/2023;
- постанову від 14.12.2021 року про зобов`язання боржника до сплати аліментів на кожну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 750 злотих щомісяця. Рішення суду набуло юридичної сили 15.02.2022. Номер легалізації документу 1489/22. Апостиль № 2368/2023;
- постанову від 27.05.2022 про те, що суд зобов`язує боржника передати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері та скасовує п. 2 рішення від 09.04.2021. Також зобов`язує боржника, у разі невиконання рішення від 27.05.2022, до сплати 5 000,00 злотих на рахунок позивача, тобто на її, ОСОБА_1 . Рішення суду набуло юридичної сили 30.06.2022. Номер легалізації документу 210/23. Апостиль № 16318/2023.
Вказує, що боржнику було достеменно відомо про те, що у вищезазначеному суді вже 3 роки відбувається засідання з приводу її позову про розірвання шлюбу, оскільки на електронну адресу боржника направлялися відповідні повідомлення, що підтверджується скріншотом екрану ноутбуку сторінки Окружного Суду в Гданську, де видно на яку саме адресу було направлено відповідні повідомлення.
Крім того, підтвердженням належного повідомлення боржника про розгляд справи, є протокол судового засідання, у якому зафіксовано, що боржник був повідомлений про розгляд справи, але в суд не з`явився. Також на поштову адресу боржника направлялися процесуальні листи і від нього був направлений лист від 03.11.2021 року до суду.
На сьогоднішній день малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі положень Гаазької Конвенції вважаються викраденими.
25.08.2021 року без її відома та згоди, коли вже рішення Окружного Суду в Гданську від 09.04.2021 року про визначення постійного місця проживання малолітніх з нею набуло юридичної сили, боржник вивіз дітей з їхнього постійного місця проживання, тобто з Польщі до України, що суперечить, на думку заявника, нормам Гаазької Конвенції про викрадення дітей.
Діти постійно з 2014 року проживали в Польщі, що підтверджується довідками зі шкіл, де вони навчалися та довідкою мера міста, у якому діти проживали. Рішення Окружного Суду м. Гданська від 09.04.2021 року про забезпечення постійного місця проживання дітей з матір`ю набрало юридичної сили 01.05.2021 року, а дітей боржник викрав 25.08.2021 року. Всі рішення суду боржник не виконує і порушує право на опіку.
У зв`язку з тим, що розгляд такої самої справи між тими самими сторонами та про той самий предмет не може розглядатися одночасно в двох судах, тому вона вимушена була відізвати свою заяву до Міністерства юстиції Польщі та України про повернення дітей на підставі положень Гаазької Конвенції, так як на той час справа про визначення постійного місця проживання дітей розглядалася в Окружному Суді і Гданську.
Звертає увагу суду на те, що питання з визначенням постійного місця проживання дітей вирішене Окружним Судом в Гданську, ще в квітні 2021 року. Порушення прав опіки і викрадення дітей боржником, тобто особою, яка є повністю обмеженою в батьківських правах, є встановленим і незаперечним.
Вказує, що вона неодноразово намагалася забрати дітей у боржника на підставі виданих рішень Окружного Суду в Гданську, але постійно наштовхувалася на його міцну агресію. Про те, що вона не може забрати дітей додому вона склала дві заяви до поліції в м. Умань.
Добровільно виконати рішення Окружного Суду м. Гданська боржник не хоче, постійно їй погрожує, тому вона вимушена звертатися до суду з клопотанням про визнання та виконання рішень іноземного суду.
ОСОБА_1 вказує на те, що вводячи в оману Уманський міськрайонний суд Черкаської області та приховуючи існуючі вищезазначені рішення іноземного суду, боржник подав до Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяву про стягнення з неї аліментів на малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що Уманський міськрайонний суд Черкаської області видав наказ від 17.02.2023 року справа № 2-н/705/37/23, № 705/697/23, про стягнення з неї аліментів. На її заяву від 23.02.2023 року про скасування цього наказу суд повернув її заяву без розгляду.
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить суд визнати на території України рішення Окружного Суду в м. Гданськ Республіки Польща, а саме: від 09.04.2021 року; 04.11.2021 року; 10.12.2021 року; 14.12.2021 року та 27.05.2022 року. Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Окружного Суду в м. Гданськ Республіки Польща, а саме від 09.04.2021 року; 04.11.2021 року та 27.05.2022 року. Стягнути з боржника на її користь оплату судового збору, а також витрачені кошти на переклад та нотаріальне посвідчення документів в сумі 527,60 злотих.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішень Окружного Суду міста Гданськ Республіки Польща на території України – відмовлено.
Ухвала суду обґрунтована тим, що зі змісту постанов Окружного Суду у м. Гданськ II Відділ з цивільних сімейних питань справа № II С 2050/20, будь-які відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та участь ОСОБА_7 у судовому провадженні про розірвання шлюбу відсутні. За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що він позбавлений можливості встановити, що ОСОБА_8 було відомо про день, час та місце розгляду справи Окружним судом в Гданську Республіки Польща в судовому провадженні справа № II С 2050/20, оскільки він не брав участі у судовому процесі при винесенні постанов від 09.04.2021 року, 04.11.2021 року, 10.12.2021 року, 14.12.2021 року, 27.05.2022 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду від 01.02.2024 року у справі № 705/3711/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання стягувача ОСОБА_1 про визнання та виконання рішень Окружного Суду в Гданську (Республіки Польща) на території України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що всі рішення Окружного Суду в Гданську Республіки Польща мають юридичну силу, апостиль, перекладені присяжним перекладачем, завірені нотаріусом. Польський суд виносячи кожне рішення провів дослідження, вивчив докази, прослухав свідків, судові куратори прослухали думку малолітніх дітей та інше.
Вважає, що суд першої інстанції порушив ч. 3 ст. 61 ЦПК України та суд не ознайомився із представленими документами при подачі клопотання до суду. Вказує, що у кожному вище зазначеному рішенні вказано, що рішення Окружного Суду в Гданську були прийняті на закритому засіданні, а отже це означає, що суд приймав рішення без виклику сторін, засідання було закрите.
Скаржник вказує, що вимоги доказування в суді факту отримання боржником вищевказаних рішень немає, та згідно п. 2 ст. 52 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах Порядок визнання і виконання рішення «При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51.
18 березня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просить суд залишити без уваги апеляційну скаргу стягувача. Заперечення ОСОБА_2 зводяться до того, що мати дітей ОСОБА_1 є недобросовісною, та яка окрала дітей на 1 000 000 дол. США. Стосовно викрадення дітей, зазначається, що діти – громадяни України і були повернуті в Україну для яких створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. У дітей два будинки ( 190 м.2 та 90 м.2), є спортивний зал, басейн, невеликий ставок, де син ловить рибу. У кожного своя кімната, телевізор, комп`ютер. Діти ходять на плавання, відвідують масажні салони, та постійно під доглядом лікарів.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вимогам закону не відповідає, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про визнання та виконання рішень Окружного суду м. Гданськ Республіки Польща на території України.
ОСОБА_1 звертаючись до суду з клопотанням про визнання та виконання рішень іноземного суду посилається на те, що зазначені у клопотанні рішення набрали чинності, однак боржником не виконуються.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання з тих підстав, що заявником не надано належних доказів того, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, чи отримував він копії рішень Окружного суду м. Гданськ Республіка Польща в судовому провадженні справа № II С 2050/20, оскільки він не брав участі у судовому процесі при винесенні постанов від 09.04.2021 року, 04.11.2021 року, 10.12.2021 року, 14.12.2021 року, 27.05.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Згідно ч. 2 ст. 468 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.
Отже, вказаною нормою не передбачено право суду відмовити у задоволенні клопотання у разі ненадання суду доказів стосовно того, що сторону ( в даному випадку ОСОБА_2 ) своєчасно і належним чином було повідомлено про судові засідання, за наслідками яких Окружним судом у м. Гданськ Республіки Польща було прийнято ряд рішень від 09.04.2021 року, 04.11.2021 року, 10.12.2021 року, 14.12.2021 року та 27.05.2022 року в справі № II С 2050/20.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що статтею 466 ЦПК України визначені вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.
Згідно ч. 2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 вказаної статті, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додається, зокрема, документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.
Прийнявши клопотання до розгляду та призначивши його судовий розгляд, суд зобов`язаний був надати заявнику час для надання доказів а саме документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, і в залежності від дій заявника постановити відповідне судове рішення.
Вказані норми процесуального права не було враховано судом першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції не надав оцінки вказаним обставинам, не з`ясував чи дотримано заявником порядок подання клопотання про визнання та виконання рішень суду у відповідності до ст. 466 ЦПК України та дійшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 17.04.2024 року.

Судді