ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1049/24 Справа № 209/140/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2024 року                                                        
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Івахи Євгенія Вікторовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
       у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, 
за участю:
секретаря Пати Я. А.
в режимі відеоконференції:
захисника Івахи Є. В.
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови суду, 04 січня 2024 року водій ОСОБА_1 о 14 год. 05 хв. на Єлизаветівському шосе 27, перед початком руху на транспортному засобі "Skoda Superb" з номерним знаком НОМЕР_1 не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого відірвав пістолет на АЗС "UPG". Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР).
       Крім того, 04 січня 2024 року водій ОСОБА_1 о 14 год. 05 хв. на Єлизаветівському шосе 27, керуючи транспортним засобом "Skoda Superb" з номерним знаком НОМЕР_1 , покинув місце дорожньо-транспортної пригоди чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України. 
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі захисник просить постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року скасувати провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою без з`ясування усіх обставин справи.
       Зазначає, що судом не враховано істотні розбіжності, що містяться в оригіналі протоколу та примірнику наданому  ОСОБА_1 , так як в останньому відсутні відомості про пункт ПДР, який нібито порушив ОСОБА_1 , а також дата, час розгляду справи та відбиток печатки, з огляду на вказане зауважує, що внесення додаткових відомостей в протокол після його підписання сторонами є неприпустимим і тягне за собою визнання його недійсним. 
       Вважає, що судом порушено право на захист ОСОБА_1 оскільки під час судового розгляду не забезпечено участь захисника в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.
       Позиції учасників апеляційного процесу.
       В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.         Також захисник зазначив, що позиція захисту з ОСОБА_1 Узгоджена та просив здійснювати судовий розгляд без його участі.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлений належним, про про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав, захисник під час апеляційного розгляду вважав за можливе проводити судовий розгляд без участі його підзахисного, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
       Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд, доходить наступних висновків.
       Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
       Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та положеннях матеріального закону, з огляду на наступне.
       Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що вина останнього підтверджується відомостями, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення та схемі ДТП, поясненнях свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відеозаписом з місця події, при цьому судом надано правову оцінку фактичним обставинам та зазначено, що порушення п. 10.1 ПДР водієм ОСОБА_1 перебувають у причино - наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. 
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 490165 слідує, що 04 січня 2024 року водій ОСОБА_1 о 14 год. 05 хв. на Єлизаветівському шосе 27, перед початком руху на транспортному засобі "Skoda Superb" не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого відірвав пістолет на АЗС "UPG", чим своїми діями порушив вимоги п. 10.1, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
       Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.        
       Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
       Відповідно до п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       При цьому, згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       Під час перегляду відеозапису з місця події видно, що водій ОСОБА_1 на транспортному засобі "Skoda Superb" знаходячись біля автозаправної колонки не впевнившись в безпеці руху, почав рух з пістолетом, який перебував у бачку, внаслідок чого відірвав пістолет на АЗС "UPG", чим завдав механічні ушкодження, після чого залишив місце події. 
       В своїх поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначає, що 04 січня 2024 року водій транспортного засобу "Skoda Superb" на АЗС "UPG", заправився бензином А95, після чого сів за кермо та поїхав вирвавши заправочний пістолет та розривну муфту, чим пошкодив складову автозаправної колонки, чим завдав матеріальних збитків на суму 45 500 гривень. 
        ОСОБА_1 в своїх письмових пояснення (а. с. 6) не заперечував подій, що сталися 04 січня 2024 року та зазначив, що коли заправив автомобіль, вирвав заправочний шланг та поїхав з місця події, оскільки запізнювався на СТО.        
       Проаналізувавши усі наявні у справі докази співставивши їх з встановленими фактичними обставинами, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки порушення ним п. 10.1 ПДР перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. 
       Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що об`єктивна сторона ст. 124 КУпАП полягає у порушенні водієм транспортних засобів Правил дорожнього руху, що спричинило в тому числі пошкодження дорожніх споруд чи іншого майна, з огляду на що, для кваліфікації дій особи за даною статтею не є обов`язковим отримання механічних пошкоджень саме транспортними засобами, через що доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними. 
        Апеляційні доводи щодо порушення права на захист, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження, з огляду на те, що представництво прав і інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді першої інстанції представляв адвокат Івах Є. В., який, як видно з матеріалів знайомився з ними, подавав докази та заперечення, клопотання та не був процесуально обмежений у наданні правничої допомоги своєму підзахисному. 
       23 січня 2024 року захиснику Іваху Є. В. відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів (а. с. 29). Вказана постанова суду є вмотивованою та оскарженню не підлягає, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що захисник не був обмежений у праві приймати особисту участь в судовому засіданні чи дистанційно в режимі відеоконференції, однак з приміщення суду, а не власних технічних засобів, у зв`язку з чим останній мав процесуальну можливість реалізації права на захист та особистої участі.
        Європейська комісія з питань ефективного правосуддя (CEPEJ) у пункті 41 Керівництва щодо проведення судових проваджень у режимі відеоконференції від 30 червня 2021 року CEPEJ (2021) 4REV4 рекомендує судам залежно від вимог національного законодавства забезпечувати можливість участі осіб у судових засіданнях в режимі відеоконференції із залів суду, місць позбавлення волі, приміщень юридичних фірм чи інших безпечних місць, перелік яких не є вичерпаним. 
       Крім цього, Верховний Суд у пункті 7 листа "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 рекомендує судам у разі неможливості через об`єктивні обставини участі особи у судовому розгляді кримінального провадження у режимі відеконференц зв`язку з використанням технічних засобів, визначених КПК, як виняток допускати участь такої особи у режимі відеоконференц зв`язку з використанням інших технічних засобів, звертаючи увагу на роз`яснення учаснику провадження його процесуальних прав та обов`язків.
         Суд апеляційної інстанції зважає на те, що захиснику було забезпечено право на здійснення захисту та представництва інтересів  ОСОБА_1 в суді першої інстанції, згідно вимог чинного законодавства, також апеляційний суд звертає увагу, що постанова суду про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції не є предметом апеляційного оскарження, окрім цього захисник міг та мав процесуальну можливість приймати участь особисто чи в режимі відеоконференції з приміщення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає порушень, які б істотно вплинули на права особи.
        Крім того, в суді апеляційної інстанції захиснику Іваху Є. В. надано можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 18 листопада 2022 року у справі №415/2182/20.
        Аналізуючи доводи захисника щодо відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-4 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, з огляду на наступне. 
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №490421, що розглядається в межах даної справи, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п. 2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.
       Стаття 122-4 КУпАП встановлює відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
       Аналізом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, встановлено обов`язковість наявності двох взаємопов`язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця дорожньо-транспортної пригоди.
       Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
       Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху, які є обов`язковими для виконання.
       Згідно із п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
       Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР.
       Так, вина ОСОБА_1  підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №490421 складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 о 14 год. 05 хв. на Єлизаветівському шосе 27, керуючи транспортним засобом "Skoda Superb" з номерним знаком НОМЕР_1 , покинув місце дорожньо-транспортної пригоди чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що водій транспортного засобу "Skoda Superb" на АЗС "UPG", заправився бензином А95, після чого сів за кермо та поїхав, вирвавши заправочний пістолет та розривну муфту, чим пошкодив складову автозаправної колонки (а. с.7); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував, що 04 січня 2024 року, що вирвав заправочний шланг, та поїхав з місця події, оскільки запізнювався на СТО (а. с. 6).
       Крім того, відеозаписом з місця події зафіксовані - АЗС "UPG", зафіксовано, як водій транспортним засобу "Skoda Superb" з номерним знаком НОМЕР_1 , після того, як останньому було достеменно відомо, що він пошкодив складову автозаправної колонки, через декілька хвилин покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. 
       На переконання апеляційного суду висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
       Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.         
       Твердження сторони захисту щодо визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки в останньому на копії примірнику наданому ОСОБА_1 міститься додаткова інформація, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, однак зауважує на тому, що вказані неточності не спростовують висновків суду, оскільки оскаржена постанова містить усі необхідні реквізити та опис об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, протокол підписаний ОСОБА_1 , який зауважень чи заперечень з цього приводу не висловлював. 
Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів, у зв`язку з чим доводи захисника щодо недопустимості доказів є необґрунтованими. 
       Апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені апеляційні доводи в цілому не спростовують наявності обставини, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 122-4, які поза розумним сумнівом підтверджуються, зокрема об`єктивним доказом — відеозаписом.
       Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду робить висновок про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   О. П. Піскун