КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа № 381/3001/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6502/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
12 червня 2024 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                  
                                         при секретарі      Даньшиній І.Ю.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дорогинської гімназії Томашівської сільської ради, відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради, третя особа: Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області, про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за апеляційною скаргою представника відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Соловей Г.В.,-
встановив:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила: визнати незаконним та скасувати накази № 20 від 09 червня 2022 року, № 21 від 15 червня 2022 року, № 33-к/тр від 12 серпня 2022 року Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 14 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя музики Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області з 14 серпня 2022 року; стягнути з відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2022 року по день ухвалення судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що   ОСОБА_1 працювала з 01 вересня 2015 року в Дорогинській гімназії Томашівської сільської ради на посаді вчителя музики.
Згідно наказу № 33-к/тр від 12 серпня 2022 року позивач звільнена з роботи з 14 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників за                         п. 1 ст. 40 КЗпП України. 
ОСОБА_1 вважає, що її звільнення відбулось з порушенням чинного законодавства, її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягненню середнього заробітку за час її вимушеного прогулу.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2023 року названий позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ № 33-к/тр від 12 серпня 2022 року Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 14 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя музики Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області з 14 серпня 2022 року.
Стягнуто з відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 124 371 грн 56 коп.
Стягнуто з відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради на користь держави судовий збір у розмірі                         1 073 грн 60 коп.
В апеляційній скарзі представник відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення, яким змінити дату звільнення позивача з 14 серпня 2022 року на 15 серпня 2022 року. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.   
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 заперечила щодо вимог апеляційної скарги, просив рішення суду від 27 листопада 2023 року залишити без змін.
У судовому засіданні представник відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської радивимоги апеляційної скарги підтримала.
Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не запропоновано ОСОБА_1 переведення на іншу посаду/роботу, не надано доказів про неможливість надання такої роботи. ОСОБА_1 звільнено на момент перебування у щорічній оплачуваній відпустці.
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду вчителя музики з                01 вересня 1999 року.
01 липня 2020 року між ОСОБА_1 та директором Дорогинського закладу загальної середньої освіти Стукал Н.І. укладено контракт та додаткова угоду № 1 від 01 липня 2021 року, продовжено дію контракту до 01 липня                 2024 року включно.
06 червня 2022 року виконавчим комітетом Томашівської сільської ради було прийнято рішення № 14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ПІ ступенів у 2022-2023 навчальному році».
06 червня 2022 року виконавчим комітетом Томашівської сільської ради прийнято рішення № 16/12 «Про призупинення діяльності на базі середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-Ш ступенів у 2022/2023 навчальному році у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників».
 09 червня 2022 року прийнято наказ відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від № 20 «Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО».
15 червня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про заплановане вивільнення (повідомлення № 02 від 15 червня 2022 року). Повідомлення не містить підпису ОСОБА_1 . 
Відповідно до наказу № 4-к-в/тим від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку за 2021/2022 навчальний рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення з 20 червня 2022 року по 13 липня                  2022 року та продовжено відпустку на 32 календарні дні з 14 липня 2022 року по 14 серпня 2022 року (наказ 6-в/тим від 12 липня 2022 року).
Наказом № 33-к/тр від 12 серпня 2022 року Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади вчителя музики з 14 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Томашівської селищної ради від 06 червня 2022 року                   № 14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році». 
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем під час звільнення порушено положення ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України. Враховуючи визнання протиправним та скасування рішення № 14/12 від 06 червня 2022 року, на підставі якого видано спірні накази, вважає звільнення незаконним.  
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.
Строк, на який працівник приймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40,                   ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17, провадження № 61-38337св18, від 09 червня 2021 року у справі № 444/372/20, провадження № 61-5325св21, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, провадження № 61-787св17.
У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі                              № 273/212/16-ц, провадження № 61-787св17, зазначено, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі                 № 6-33цс14 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 654/941/17, провадження                   № 61-576сво18, зроблено висновок, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями                    ст. 43 Конституції України та ст. 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким необхідно розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно з ч.5 ст. 235 КЗпП, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Так,до позовної заяви долучено копію повідомлення № 02 від 15 червня 2022 року про заплановане вивільнення ОСОБА_1 . 
Вказане повідомлення не містить підпису позивача про ознайомлення. 
Відтак, ОСОБА_1 не була повідомлена про звільнення з посади 13 серпня 2022 року.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем запропоновано  ОСОБА_1 переведення на іншу посаду, а також не надано доказів неможливості такого переведення.
Так, відповідно до наказу № 4-к-в/тим від 01 червня 2022 року                 ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку за 2021/2022 навчальний рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення з 20 червня 2022 року по 13 липня 2022 року та продовжено відпустку на 32 календарні дні з 14 липня 2022 року по 14 серпня 2022 року (наказ 6-в/тим від 12 липня 2022 року).
Наказом № 33-к/тр від 12 серпня 2022 року Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади вчителя музики з 14 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Відтак, звільнення ОСОБА_1 відбулось в порушення вимог                     ст. 40 КЗпП України, якою передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
Крім того, 01 липня 2021 року дію контракту продовжено до 01 липня             2024 року включно. 
Відтак,  на момент звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, строк дії контракту не закінчився.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня   2022 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Томашівської селищної ради від 06 червня 2022 року № 14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році». 
Отже проведення реорганізації у відповідача було здійснено без правових підстав на це.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо порушень з боку відповідачів при звільненні ОСОБА_1 з роботи та про  наявність підстав для стягнення із відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі                           124 371 грн 56 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача відсутні претензії до колишнього керівника закладу Стукал Н.І. , колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не спростовують порушення відповідачем положень ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП під час звільнення ОСОБА_1 . 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 листопада 2023 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-    
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради залишити без задоволення.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 25 червня 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                           Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.В. Кулікова

 
  
                                                                                                                           С.Г. Музичко