УХВАЛА
 
18 квітня 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 25/97335/21
провадження № 61-4734ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку 
за неможливості сумісного проживання без надання іншого житлового приміщення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
29 березня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на  рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у цій справі, яка адресована Верховному Суду України.
 
Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
З прохальної частини касаційної скарги вбачається, що вона не відповідає вимогам статті 409 ЦПК України, оскільки у ній чітко не зазначено результат розгляду касаційної скарги.
 
Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково 
і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема 
за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині 
або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; скасувати судові рішення суду першої 
та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі 
чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 
1-6 частини першої цієї статті.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, 
у якій уточнити вимоги її прохальної частини, зокрема конкретизувати результат розгляду касаційної скарги з урахуванням вимог статті 409 ЦПК України, 
яку необхідно адресувати Верховному Суду.
 
Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявниця відповідно 
до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду. 
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк