Справа № 344/5353/24 
Провадження № 33/4808/574/24 
Категорія ч. 3 ст. 173-4 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Денеги Д.М., законного представника потерпілого ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Денеги Давида Михайловича на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2024 року, якою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції за змістом постанови встановив, що малолітній син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються малолітньою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Вказане адміністративне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, 14 лютого 2024 року о 17 годині 45 хвилин та 14 лютого 2024 року 17 годині 30 хвилин під час уроку у ліцеї №4, що по вулиці Південний Бульвар, 24 у місті Івано-Франківськ в інтернет мережі Viber чат «ІНФОРМАЦІЯ_6» малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 надсилав повідомлення образливого характеру у сторону свого однокласника малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме «Плач» та «Факт» підтримуючи попереднє повідомлення, яке містило образливий зміст: «мама ОСОБА_2 пішла його назад в дєтдом здавати», чим принизив честь і гідність малолітнього ОСОБА_2 та вчинив адміністративне  правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Денега Д.М. просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вважає, що висновок судді про притягнення ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП є безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Вказує, що відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не вірно визначено: потерпілого; насильницькі дії, які були вчинені правопорушником по відношенню до потерпілого; наслідки для потерпілого; та чи мало діяння систематичний характер. Наголошує, що згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи будь-якого конфлікту між ним та ОСОБА_2 не було. Стверджує, що суддя не дослідив факт, кому належить номер телефону з якого велась переписка у чаті «Viber» ІНФОРМАЦІЯ_6 класу.

Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду. 
Захисник Денега Д.М. просив про проведення розгляду апеляційної скарги без її участі.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_3 .

В судове засідання апеляційного суду з`явились захисник Денега Д.М., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, законний представник потерпілого ОСОБА_1 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП.

Захисник Денега Д.М. просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 174-3 КУпАП щодо ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Законний представник потерпілого ОСОБА_1 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, враховую недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»). 
Враховуючи, що в апеляційній скарзі стверджується, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, вважаю за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 , суддею, у відповідності з ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були повно встановлені обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, враховую, що притягнення до адміністративної відповідальності повинно мати певне підґрунтя в національному законодавстві. При цьому, закон, яким передбачено таку відповідальність повинен бути доступним для відповідної особи, яка повинна мати можливість передбачити його наслідки, та бути сумісним із верховенством права. Це формулювання передбачає, що національний закон повинен бути достатньо передбачуваним у своїх формулюваннях для надання особам необхідної інформації щодо обставин та умов, за яких органи влади можуть вдатись до заходів, які впливають на їх права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Відповідно до протоколу серії ВАД №578606 від 01 березня 2024 року (а.с. 1) ОСОБА_3 14 лютого 2024 року близько 17 год. 45 хв., 14 лютого 2024 року близько 17 год. 40 в. під час уроку у ліцеї №4 по вул. Південний бульвар, 24, м. Івано-Франківськ, у мережі Viber час «6-Б», ОСОБА_4 вчинив булінг (цькування) стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виразилося у повідомлення образливого характеру, а саме «Плач» та «Факт» підтримуючи попереднє повідомлення, яке містило образливий зміст: «мама ОСОБА_2 пішла його назад в дєтдом здавати», чим принизив честь і гідність малолітнього ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 173-4 КУпАП встановлює відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 31 ЦК України малолітньою особою є фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Зі змісту вищевказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вважаю, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зрозуміло, що вона притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке було вчинено її малолітнім сином ОСОБА_4 , оскільки останній вчинив булінг (цькування) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке виразилося в повідомленнях образливого характеру.
Звертаю увагу на те, що ч. 3 ст. 173-4 КУпАП встановлено, що відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють.
Таким чином, законодавцем встановлено, що у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, малолітньою особою, то до адміністративної відповідальності притягаються його батьки. 
Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками малолітніх, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами малолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту та інтересами батьків малолітнього кривдника, оскільки останні повинні відповідати за належну соціальну поведінку своєї малолітньої дитини та зобов`язані вживати заходів для її виховання, навчання, духовного і морального розвитку у дусі поваги до гідності інших людей.
ОСОБА_3 була належним чином ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та мала можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. 
Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 та її захисник не заперечують, що остання дійсно є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вважають, що останній не вчиняв дій, які передбачені ч. 3 ст.173-4 КУпАП.
Так, зі змісту пояснень, які були надані ОСОБА_3 в суді першої інстанції вбачається, що вона є матір`ю малолітного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її син не вчиняв щодо малолітнього ОСОБА_2 жодного булінгу чи будь-якого психологічного насильства. Разом з тим зазначила, що це був звичайний конфлікт між однокласниками у чаті ІНФОРМАЦІЯ_6 класу, де її син написав всього декілька повідомлень  образливого характеру в адрес ОСОБА_2 . Крім цього суду вказала, що вона переконана, що однокласники спілкувалися не з однокласником ОСОБА_2 , а його матір`ю, яка і спровокувала конфлікт. Тому просила суд визнати її не винуватою та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах провадження та які були у повному обсязі досліджені судом першої інстанції. 
Так, представник потерпілого ОСОБА_1 надала суду першої інстанції пояснення, які повністю підтвердила в апеляційній інстанції, відповідно яких стверджувала, що її син ОСОБА_2 навчається у ліцеї № 4 у місті Івано-Франківськ та систематично потерпає від цькувань однокласників ліцею №4, в тому числі і від ОСОБА_4 , який неодноразово поводився до її сина зневажливо та принижував його, у тому числі і за обставин, які зазначені у протоколі. Вказала, що вона зверталася до адміністрації ліцею і класного керівника та повідомляла про протиправні дії однокласників по відношенню до її сина. Зокрема зазначила, що 19.02.2024 р., коли вона забирала сина після уроків, виявила його в істериці, через те, що на перерві перед уроком християнської етики його однокласники виштовхували його з класу, та кричали йому: «йди геть». В цей же день після уроків біля ліцею однокласники кричали йому образливі слова. 20.02.2024 р ОСОБА_1 , хотіла поспілкуватись з директоркою щодо даної ситуації, але остання їй відмовила та сказала прийти через чотири дні. Також 20.02.2024 р. класний керівник ІНФОРМАЦІЯ_6 класу, організувала на останньому уроці виховну годину, на якій потрібно було взятись за руки, але біля ОСОБА_2 нікого не було і він не мав кого взяти за руки.  Також згодом їй стало відомо, що 14.02.2024р. в чаті класу в соціальній мережі "Viber" однокласники ОСОБА_2 писали йому образливі слова та принижували. За вказаних обставин просила суд визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення в межах ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
Звертаю увагу на те, що доводи апеляційної скарги, аналогічні вимогам, які були зазначені ОСОБА_3  та її захисником адвокатом  Денега Д.М., під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому були належним чином перевірені судом та спростовані у мотивувальній частині судового рішення. 
Зокрема, спростовуючи доводи захисника Денеги Д.М., суд першої інстанції вказав, що матеріали справи містять довідку про результати розгляду звернення ОСОБА_1 та Департаменту освіти та науки ІКС ІПНП №5970 від 27.02.2024, ІКС ІПНП №7048 від 07.03.2024.
Відповідно до вищевказаної довідки  заявником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_3 , та матеріали скеровані Департаментом освіти та науки, за зверненням гр. ОСОБА_1 . Суть звернення: звертається для того, щоб захистити права та законні інтереси її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були порушені внаслідок булінгу в ліцеї №4 в м.Івано-Франківську. 07.03.2024 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли матеріали по пошті за вх. К-46 з Департаменту освіти та науки, по зверненні гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_3 , щодо конфлікту учнів ІНФОРМАЦІЯ_6 класу з її сином в ліцеї № 4. Так, ОСОБА_1 , повідомила про те, що 19.02.2024 р., коли вона забирала сина після уроків, виявила його в істериці, через те, що на перерві перед уроком християнської етики його однокласники виштовхували його з класу, та кричали йому: «йди геть». В цей же день після уроків біля ліцею однокласники кричали йому образливі слова. 20.02.2024 р. ОСОБА_1 , хотіла поспілкуватись з директоркою щодо даної ситуації, але остання через зайнятість їй відмовила Також 20.02.2024 р. класний керівник ІНФОРМАЦІЯ_6 класу ОСОБА_6 , організувала на останньому уроці виховну годину, на якій потрібно було взятись за руки, але біля ОСОБА_2 нікого не було і він не мав кого взяти за руки. 14.02.2024р. в чаті класу в соціальній мережі "Viber" однокласники ОСОБА_2 писали образливі слова в його сторону. Опитано зокрема малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , який повідомив, що 14.02.2024 року у чаті «Viber» учнів ІНФОРМАЦІЯ_6 класу між однокласником ОСОБА_2 та іншими виник конфлікт. У процесі якого однокласники почали писати ОСОБА_2 «Плач» через особисту неприязність усіх учнів до нього через його характер та поведінку. ОСОБА_4 особисто написав 19 разів слово «Плач», а також написав «Такий характер як у ОСОБА_2 написали її і плач», ще одне повідомлення він написав, щоб підтвердити думку про те, що ОСОБА_2 потрібно здати у дитячий будинок. Після цього він насміхався з ОСОБА_2 та у жартівливій формі питав, що у нього з обличчям.
До матеріалів справи долучено також копію заяви ОСОБА_1 до директора Департаменту освіти і науки Івано-Франківської міської ради, щодо захисту прав та законних інтересів її сина ОСОБА_2 , учня ІНФОРМАЦІЯ_6 класу ліцею №4 в м. Івано-Франківську, що були порушені внаслідок булінгу в школі.
Згідно копії психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та уточнення відносин дитини у навчальному закладі щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був проведений Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», за запитом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, вбачається, що за розповіддю дитини у класі наявна ситуація психологічного булінгу, який триває від 6 класу, де хлопець виступає жертвою.
Зокрема, відповідно до вищевказаної характеристики вбачається, що психологом рекомендовано зменшення кількості стресоутворюючих факторів та створення безпечного середовища перебування та проживання дитини. 
Вищевказана характеристика свідчить про те, що внаслідок булінгу, малолітньому ОСОБА_2 могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого і останній потребує зменшення впливу стресоутворюючих факторів та підтримки значущими дорослими і найближчим оточенням. (а.с. 46-51)
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними та допустимими доказами фотокопії знімків екрану телефону, на яких зафіксована переписка учнів ІНФОРМАЦІЯ_6 класу у мережі «Viber», зокрема з повідомленнями образливого змісту.( а.с. 38-45)
Відповідно до п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
Вважаю, що встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що дії малолітнього ОСОБА_4 під час спілкування в мережі «Viber» чату ІНФОРМАЦІЯ_6, явно виходили за межі звичайного конфлікту та повинні розглядатись як вчинення булінгу відносно однокласника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке виразилося в повідомленнях образливого характеру.
Вважаю безпідставними доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням строку, який встановлений законом , оскільки протокол про адміністративне правопорушення може бути складений в межах строку, який встановлений ст. 38 КУпАП. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, врахував характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_4 .
Підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за результатами апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин, постанову судді суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Денеги Давида Михайловича залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло