ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2024 року
м. Харків
справа № 638/19239/23
провадження № 22-ц/818/1481/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2024 року, у складі судді Щепіхіної В.В.,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
09 лютого 2024 року ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила застосувати заходи забезпечення позову шляхом: 1) заборони відчуження земельної ділянки N4 та розташованого на ній садового будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,06 га, кадастровий номер 6321288501.04.000.0111 на підставі договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Габінет Юлією Іванівною; 2) накладення арешту на автомобілі та заборони відчуження автомобілей: - автомобіль Mersedes -Benz Sprinter 2143, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ринкова вартість якого відповідно до висновку судового експерта транспортно - товарознавчого дослідження No Д13/0124 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 складає 769 500 гривень - автомобіль Ford Fusion 2488, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судового експерта транспортно - товарознавчого дослідження N Д14/0124 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 складає 337 416 гривень - автомобіль Lexus IS 200 T 1998, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судового експерта транспортно - товарознавчого дослідження N° Д12/0124 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 складає 888960 гривень - автомобіль Mersedes -Benz C300 1991, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судового експерта транспортно - товарознавчого дослідження N. Д11/0124 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 складає 1 119733 гривень; 3) заборони користування відповідачем автомобілем Toyota Land Cruiser 150, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявникові.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2024 року та постановити нову, якою задовольнити вимоги її заяви про забезпечення позову.
Перевіряючи законність і обґрунтованість повернення позовної заяви позивачу як не поданої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, з огляду на таке.
Вважаючи заяву про забезпечення позову такою, що підлягає поверненню заявникові суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено відомостей, необхідних для розгляду питання забезпечення позову, які б надавали підстави для вирішення даної заяви по суті. Зокрема, не надано доказу на підтвердження належності автомобілей, зазначених в заяві та на які позивач просить накласти арешт, саме відповідачу. Також, відсутні відомості щодо наявності (відсутності) права власності на садовий будинок по АДРЕСА_1 . Заявниця у своїй заяві про забезпечення позову та зустрічній позовній заяві не зазначає та не надає підтверджень вартості частини нерухомого майна, яке є предметом позову та щодо якого заявник просить застосувати забезпечення позову, а саме: земельної ділянки № НОМЕР_10 та розташованого на ній садового будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,06 га, кадастровий номер 6321288501.04.000.0111, а також гаражу АДРЕСА_2 .
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України: заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Відсутність документів на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову, або відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, якщо воно не є обов`язковим згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки ці питання суд першої інстанції з`ясовує у передбаченому ст. 153 ЦПК України порядку.
Так, за змістом норм ч. 3,4 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що в ній міститься достатньо інформації щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України. 
Суд першої інстанції помилково зазначив, що не вказана ціна позову, оскільки це суперечить змісту заяви про забезпечення позову.
Відсутність доказів належності відповідачу майна не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову. А цим обставинам має бути надано оцінку під час розгляду заяви про забезпечення позову по суті.
Питання щодо неповноти та переконливості інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Суд першої інстанції на вищевказані обставини не звернув уваги та передчасно визнав заяву такою, що підлягає поверненню.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які стали перешкодою для розгляду заяви про забезпечення позову та постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що судом першої інстанції постановлено помилкову ухвалу, що перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову та з урахуванням ст. 379 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції.
Оскільки заява про забезпечення позову судом першої інстанції по суті не розглядалась, підстав для вирішення зазначеного питання судом апеляційної інстанції не вбачається.
Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням остаточного судового рішення при вирішенні справи по суті позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381, 383, 380 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2024 року – скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України  .
Головуючий:                                                                                       О.В. Маміна
Судді:                                                                       Н.П. Пилипчук
       О.Ю. Тичкова