ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 22 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 240/17805/20
адміністративне провадження № К/990/25346/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 240/17805/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року (головуючий суддя: Горовенко А. В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року (колегія у складі: головуючого судді Драчук Т. О., суддів: Смілянця Е. С., Полотнянка Ю. П.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018  року підвищення до пенсії, як не працюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі встановленому ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії, як не працюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі встановленому ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
2. В обґрунтування позову позивач зазначив, що є непрацюючим пенсіонером і являється постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає на території віднесеної до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому має право на нарахування та виплату додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на цих територіях, передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак таку виплату відповідач не здійснює, що призводить до порушення майнових та конституційних прав та обмежує право на соціальний захист.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 07 квітня 2021 року позов задовольнив.
4. ОСОБА_2 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила замінити сторону у виконавчому провадженні (виконавчі листи № 1025 2022 та № 1026 2022 від 17 січня 2021 року, видані Житомирським окружним адміністративним судом) з ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 .
5. Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 13 березня 2023  року у задоволенні вказаної заяви відмовив.
6. Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не повідомила суду щодо проведення органом Пенсійного фонду України перерахунку пенсії позивача та утворення заборгованості по пенсії, яка може бути нею успадкована. 
Надаючи оцінку долученому до матеріалів справи свідоцтва про право на спадщину за законом, суд першої інстанції вказав, що зазначене свідоцтво не є належним доказом, що підтверджує право заявника на отримання невиплаченої пенсії позивача, а лише є підтвердженням про успадкування ОСОБА_2 1/5 частки квартири.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не було надано належних доказів на підтвердження факту правонаступництва та доказів про нарахування суми доплати до пенсії згідно з рішенням суду, а тому відсутні підстави для задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
7. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023  року ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021  року у справі № 240/17805/20, а саме стягувача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_2 .
8. Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є членом сім`ї та спадкоємцем померлого ОСОБА_1 , а тому слід вважати, що вона набула права на отримання сум пенсії, нарахованих її чоловіку ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте не виплачених за його життя.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. 18 липня 2023 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року, в якій скаржник просить змінити ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
10. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про заміну стягувача в адміністративній справі.
Так, судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Крім того, судами попередніх інстанцій не застосовано висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.002606, від 15 липня 2021 року у справі № 2-а-2691/2009 та від 15 листопада 2021 року у справі № 340/5543/20. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
11.   18 липня 2023 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2023 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Коваленко Н. В., Тацій Л. В.
13. Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2023 року касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору.
14. У межах строку встановленого Верховним Судом, скаржником виконано вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 31 липня 2023 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року.
16. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 22 травня 2024 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
18. За приписами ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
При цьому, процесуальним правонаступництвом є заміна у справі сторони чи третьої особи у разі переходу повноважень (для суб`єкта владних повноважень), прав і обов`язків від однієї особи до іншої (правонаступника) у відносинах, щодо яких виник спір.
Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії адміністративного процесу - під час розгляду справи у суді першої інстанції, суді апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції, під час перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами.
Тобто, заміна сторони можлива на будь-якій стадії судового процесу.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
19. Отже, процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участь у цьому процесі. Матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
20. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
21. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
22. Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
23. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07  березня 2019 року у справі № 617/7748/12.
24. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №    916/617/17, вирішуючи питання правонаступництва сторони після набрання законної сили судовими рішеннями у справі, хоч і в порядку господарського судочинства, проте норми, які регулюють зазначене питання, є подібними і в адміністративному судочинстві, зазначила таке.
Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України (у Кодексі адміністративного судочинства України статті 379 та 52). У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України (стаття 379 КАС), що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення, заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України (стаття 52 КАС). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України (частина четверта статті 379 КАС).
Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України (стаття 52 КАС) допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.
25. Отже, підсумовуючи наведене та враховуючи цей висновок Великої Палати Верховного Суду, слід зазначити, що після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього ж Кодексу. При цьому, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України.
26. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2024  року у справі № 420/12467/20.
27. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021  року у справі № 240/17805/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вичинити дії, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 840 (вісімсот сорок) грн 80 (вісімдесят) коп.
28. 17 січня 2022 року на виконання рішення суду Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 1025 2022р та № 1026 2026р.
29. Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2021 року ОСОБА_1 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30. Також, судами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свою чергу, з урахуванням 2/3 частки у спадщині від яких відмовились діти спадкодавця: дочка - ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , ОСОБА_2 успадкувала 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .
31. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року судом задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості щодо нарахування та виплати померлому ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17 липня 2018 року по 30 жовтня 2021 року із зазначенням місяця, року, розміру призначеної пенсії, розміру виплаченої пенсії, суми доплати, яка невиплачена.
32. На виконання вимог ухвали відповідачем надано відповідь, зі змісту якої встановлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року по справі № 240/17805/20 Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснено перерахунок та нарахування ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам. 
На виконання рішення суду за період з 17 серпня 2018 року по 30 червня 2021 року нарахована доплата пенсії в розмірі 125 045,16 грн. З 01 липня 2021 року ОСОБА_1 отримував пенсію з урахуванням рішення суду.
33. Вказана обставина підтверджується витягом з підсистеми «Реєстр судових рішень» та розрахунком на доплату до пенсії ОСОБА_1 .
34. Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на виконання рішення суду були нараховані суми пенсій, проте, вони були не виплачені за його життя.
35. За загальним правилом до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
36. Перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини наведений у статті 1219 ЦК України, відповідно до якої не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
37. У статті 1227 ЦК України встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а)   створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №  243/13575/19).
38. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спірні правовідносини у цій справі допускають правонаступництво, яке може бути вирішено в порядку статті 379 КАС України на стадії виконання судового рішення.
39.  Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що   ОСОБА_2 є членом сім`ї та спадкоємцем померлого ОСОБА_1 , а тому набула права на отримання сум пенсії, нарахованих її чоловіку ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте не виплачених за його життя.
40. Колегія суддів Верховного Суду не може погодитися із цим висновком суду апеляційної інстанції та вважає його передчасним з огляду на таке.
41. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Проте процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №  758/10554/16-ц).
42. Поряд з цим колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень до України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.
43. Отже, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
44. Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 зазначав, що тлумачити статтю 379 Кодексу адміністративного судочинства України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню.
45. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду хоча і не може ігнорувати надані ОСОБА_2 ксерокопії: свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 жовтня 2022 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за №   474, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак ці документи стосуються виключно права на спадщину частки квартири.
Також в матеріалах справи наявна ксерокопія листа Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області від 19 травня 2022 року вих.  № 99/02-14, в якому зазначено, що згідно документів спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом на все майно ОСОБА_1 є його дружина - ОСОБА_2 .
46. Проте, відомостей відносно іншого майна, зокрема коштів, які нараховані на виконання рішення суду у цій справі, відомостей про спадкування заявником матеріали справи не містять.
47. Окремо слід також звернути увагу, що наявні у справі ксерокопії вищенаведених документів не засвідчені будь-яким чином.
48. З огляду на те, що, як зазначено вище, суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує, а також і на те, що суди мають сприяти виконанню судовому рішенню, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що без надання оцінки зазначеному вище свідоцтву про право на спадщину, іншим обставинам набуття заявником права на спадщину, постанова суду апеляційної інстанції є передчасною і такою, що підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
49. В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
50. Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
З огляду на викладене, керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 

Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 240/17805/20 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | С.Г. Стеценко Н.В. Коваленко   Л.В. Тацій