КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 382/341/24                                                                                 Головуючий в суді І інстанції:Савчак С.П.
Провадження № 33/824/2977/2024                                                            Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 червня 2024 року                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 103150 від 24.02.2024 року - 24 лютого 2024 року о 20 год. 16 хв. в м. Яготин по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21154, номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня», висновок №4 від 24.02.2024 року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративне стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 07 травня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій просив її скасувати та ухвалити нову постанову, згідної якої провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях водія складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що показники спеціального технічного запису роздруковані не були та до протоколу про адміністративне правопорушення не долучались, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження не відбирались, а тому наявний в матеріалах справи медичний висновок не є належним доказом.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабараторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 103150 від 24.02.2024 року, з якого вбачається, що 24 лютого 2024 року о 20 год. 16 хв. в м. Яготин по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21154, номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня», висновок №4 від 24.02.2024 року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, який не містить зауважень/заперечень особи відносно якої він складений щодо викладених в ньому обставин (а.с. 1а);
- у висновку КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4 від 24.02.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, від підписання висновку останній відмовився (а.с. 3);
- у акті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, за яким огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та за яким він від огляду відмовився (а.с. 4);
- у розписці ОСОБА_2 від 24.02.2024 року, відповідно до якої він 24.02.2024 року о 21 год. 45 хв. в м. Яготин по вул. Незалежності отримав на зберігання автомобіль ВАЗ 21154 н.з. НОМЕР_2 від громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку з відстороненням його від керування транспортним засобом працівниками поліції (а.с. 6).
- на відеозаписах з нагрудних камер патрульних поліції, з яких вбачається, що зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який перебував в автомобілі один на водійському сидінні, зафіксовано 24.02.2024 року о 20 год. 16 хв.. Поліцейським зазначено про наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння - нечітка мова, нечітка хода, розширені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці. На запитання поліцейського чи вживав він сьогодні, той відповів: «звичайно». ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння лише у лікарні. Однак, протягом тривалого часу вчиняв дії, які перешкоджали тому, щоб їхати до лікарні: вимагав свідків, погрожував поліцейським, заперечував, що вони взагалі є працівниками поліції відповідно до законодавства України, висловлювався нецензурною лайкою. ОСОБА_1 в лікарні перед оглядом зазначив, що не буде нічого підписувати, у тому числі і результати проходження огляду. ОСОБА_1 в лікарні в присутності лікаря та поліцейського здійснює продуття спеціального технічного засобу, що можна встановити за відеозаписом о 21 год. 04 хв. Показник продуття на приладі - 2,1‰. Крім того, відеозаписи дають можливість констатувати наявність ознак сп`яніння ОСОБА_1 , такі як нечітка мова, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 10).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, а сам водій відмовився від підписання  протоколу.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 24 лютого 2024 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що показники спеціального технічного запису роздруковані не були та до протоколу про адміністративне правопорушення не долучались, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження не відбирались, а тому наявний в матеріалах справи медичний висновок не є належним доказом, суд апеляційної інстанції не бере до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме п. 7 розділу III зазначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Відповідно до п. 9 розділу III Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Дані норми Інструкції свідчать про те, що проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вимірювальної техніки та обладнання не заборонено.
Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4 від 24.02.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідає формі, зазначеній в додатку № 4 Інструкції. 
При цьому, як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 ще до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння висловив свою відмову підписувати будь-що, що вказує на бажання уникнення останнього від відповідальності, а тому відсутність підпису у протоколі та у висновку не спростовує висновок суду першої інстанції, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції відображає результат показника продуття на спеціальному технічному засобі, за допомогою якого здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння - 2,1‰, а також надає можливість констатувати наявність ознак сп`яніння ОСОБА_1 , такі як: нечітка мова, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивним доказом, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, який забезпечує можливість наочно впевнитись в обставинах справи, а тому є належним та допустимим.
Доводи апеляційної скарги про те, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабараторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається на вимогу водія, а як вбачається з досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів справи, така вимога ОСОБА_1 не висловлювалась, а тому зазначені доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення останнім від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Яготинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «12» червня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                          Л.П. Сушко