КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Коваленко О.М.
Єдиний унікальний номер справи № 376/1926/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10469/2024
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 травня 2024 року                                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі,
 
встановив:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Сквирської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі.
Позивач просить суд:
-                     визнати незаконним та скасувати рішення Сквирської міської ради № 833-36-УІ від 26 березня 2013 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам, в частині що стосується ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 площею 0,01 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд;
-                     визнати незаконною та скасувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлену ФОП ОСОБА_2 09.06.2020 на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_2 ;
-                     визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3224010100:01:057:0085, площею 0,0104 га, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, місце розташування: Київська область, Сквирська міська рада, шляхом скасування кадастрового номера зазначеної земельної ділянки.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції 31 січня 2023 року до канцелярії Сквирського районного суду Київської області надійшла заява представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Супруна І.І. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/30752/23.
В обґрунтування заяви про зупинення провадження адвокат Супрун І.І. зазначив, що у провадженні Сквирського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №376/1926/23 за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, ФОП  ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3224010100:01:057:0085 в державному земельному кадастрі.
Вказав, що ОСОБА_5 оскаржує Рішення Сквирської міської ради від 28 березня 2023 №58.87-31- VІІІ в адміністративному суді. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі №320/30752/23. У даному позові ОСОБА_4 просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Сквирської міської ради від 28.03.2023 №53.87-31-VIII «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,0104 га по АДРЕСА_3 »;
- зобов`язати Сквирську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 14.03.2023 року вх. №09-2023/275 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,0104 га по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 3224010100:01:057:0085 та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.
Оскільки в адміністративній справі №320/30752/23 суд вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для передачі у власність ділянки ОСОБА_4 , суд у цій справі перевірить кожен етап приватизації ділянки на дотримання вимог законодавства.
Заявник вказував, що у справі №320/30752/23 суд буде досліджувати дотримання більш широкого кола норм законодавства, і він буде вирішувати, чи мають місце порушення, виявлені ОСОБА_1 , і чи є вони істотними порушеннями, що унеможливлюють передачу ділянки у власність ОСОБА_4 . Сквирська міська рада в силу ч.2 ст.77 КАС України буде зобов`язана довести законність своїх рішень щодо усіх вимог закону. 
 Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року заяву адвоката Супруна І.І. задоволено.
Провадження у цивільній справі № 376/1926/23 за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, ФОП ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі - зупинено до вирішення у Київському окружному адміністративному суді цивільної справи № 320/30752/23 за позовом ОСОБА_4 до Сквирської міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не зазначив, які саме обставини мають бути встановлені під час розгляду іншої цивільної справи та не вказав, яких доказів бракує для ухвалення судового рішення в межах даної справи. Зазначає, що відсутні підстави вважати неможливим розгляд даної цивільної справи до набрання законною сили рішенням по справі №320/30752/23, оскільки, у позові ОСОБА_1 зазначає, що Сквирська міська рада 28 березня 2023 прийняла Рішення № 58.87-31-VІІІ про відмову ОСОБА_4 у затвердженні технічної документації та передачі у власність земельної ділянки к.н. 3224010100:01:057:0085, однак, цим фактом ОСОБА_1 не обґрунтовує свої позовні вимоги, а посилається на те, що Сквирська міська рада не погоджувала встановлені межі земельної ділянки 3224010100:01:057:0085. Вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Супруна І.І. вказує, що  можливість розгляду даної цивільної справи залежить від результату розгляду справи №320/30752/23. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статті 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись із урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення від 20 червня 2000 року у справі «FRYDLENDER v. FRANCE», заява № 30979/96, § 43).
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.
Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 207/413/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 824/215/19, від 10 квітня 2018 року у справі № 761/40264/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 570/4030/18.
Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Незважаючи на те, що зупинення провадження у справі має тимчасовий характер, колегія суддів наголошує на тому, що судам слід враховувати право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку та розглядати кожну справу без надмірного формалізму.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) зроблено висновок такого змісту: «При вирішенні клопотання щодо зупинення апеляційного провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд має враховувати приписи статті 367 ЦПК України, якою регламентуються межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, й не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».
Як видно із матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Сквирської міської ради № 833-36-УІ від 26 березня 2013 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам, в частині що стосується ОСОБА_4 ,  а також визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3224010100:01:057:0085 та технічної документації щодо встановлення меж цієї земельної ділянки.
 Як видно зі змісту позовної заяви, спірне рішення Сквирської міської ради ухвалене 26 березня 2013 року, технічну документацію щодо спірної земельної ділянки  виготовлено у 2022 році.
Судом також встановлено, що 28 серпня 2023 року ОСОБА_4 подала до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Сквирської міської ради від 28 березня 2023 №53.87-31-VIII «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,0104 га по АДРЕСА_3 »;
- зобов`язати Сквирську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 14 березня 2023 року вх. №09-2023/275 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,0104 га по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 3224010100:01:057:0085 та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.
Зупиняючи провадження у справі із застосуванням правового механізму, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на факт розгляду справи № 320/30752/23 за позовом ОСОБА_4 до Сквирської міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення.
При цьому суд посилався на те, що у вказаній адміністративній справі встановлюються обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення, та які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цивільній справі, але мають значення для правильного вирішення вказаного спору.
Разом із тим, суд першої інстанції у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі № 320/30752/23 виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги.
Судом не обґрунтовано, в чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між справою, що переглядається, та справою № 320/30752/23, тобто не мотивовано, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, зокрема, перевірки доводів сторін щодо недійсності правочину.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право учасників справи на справедливий суд та розумні строки розгляду справи, а також не надав належної оцінки добросовісності поведінки учасників справи.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 ЦК України, Верховний Суд виснує про те, що вказана норма права має на меті стимулювати учасників цивільних правовідносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав у всіх їх проявах, є заходом, спрямованим на зміцнення засад цивільно-правового регулювання, оскільки кожен зобов`язаний вчиняти дії без посягання на права і свободи інших людей.
Категорія «добросовісність» є основоположною в розмежуванні належного здійснення цивільних процесуальних прав і зловживання такими правами. Добросовісність слід розглядати як властивість, що передбачає використання цивільних процесуальних прав виключно за їх призначенням та є однією з умов виконання завдань цивільного судочинства, оскільки вона є регулятором суспільних відносин.
ЄСПЛ неодноразово робив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).
Очевидно, що дії сторони, спрямовані на умисне затягування судового процесу, не можуть розглядатися в площині принципу добросовісності поведінки.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить як чинному ЦПК України, так і принципу ефективності судового процесу.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                   М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                               Н.В. Поліщук
 
В.В. Соколова