ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 травня 2024 року           справа №200/3585/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 200/3585/23 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           В С Т А Н О В И В :

Дзісь А.Р. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив: визнати бездіяльність  з незарахування до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року; зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вищевказаного стажу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з незарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням цього стажу.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. 
Апелянт зазначив, що з урахуванням матеріалів пенсійної справи та доданих позивачем до заяви № 1677 документів, з 02.05.2022 року її пенсію перераховано на пенсію за віком відповідно до положень статті 26 Закону № 1058. 
При обчисленні страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.10.1979 року не було враховано період роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, оскільки дата наказу про звільнення не співпадає з днем звільнення, чим порушено пункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).
Оскільки записи про роботу внесені з порушенням норм законодавства, будь-яких виправлень або уточнень щодо вказаного запису позивачем не надавалось, в Управління відсутні правові підстави для врахування періоду роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року без надходження уточнюючих матеріалів.
До страхового стажу позивача не було враховано періоди роботи з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року; з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року; з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року; з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року у зв`язку відсутністю записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.10.1979 року.
Листами № 0500-0202-8/40496 від 15.05.2023 року та № 10110-9342/Д-02/8-0500/23 від 02.06.2023 року позивача та її представника повідомлено про такі обставини, однак жодних належних доказів чи відомостей на усунення обставин, які перешкоджають зарахуванню спірних періодів, до Управління не надходило.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що спірні періоди роботи підтверджені вкладишем до трудової книжки позивача, то відповідно до пункту 3.1 Інструкції № 58 у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки є недійсним.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції № 58 про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом «Виданий вкладиш» і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.
Крім того, наявна в матеріалах справи трудова книжка не мала відповідного штампу щодо видачі приведеного вкладишу стосовно певного проміжку періодів роботи позивача.
Також, відповідно до положень пункту 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 № 22-1, документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку.
Доданий вкладиш. оформлений на бланку, який надрукований іншою мовою, що ускладнює сприйняття змісту та вимагає додаткових відомостей чи матеріалів для визначення права позивача на врахування спірних періодів роботи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 02.05.2022 року засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України надала заяву №1677 про перерахунок пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.10.1979 року та вкладишу до неї позивач працювала: з 25.09.1979 року по 21.01.1980 року на посаді няні в ДК «Альона» та з 21.01.1980 року по 22.05.1980 року на посаді вихователя в ДК «Альона»; вказаний період не було враховано до страхового стажу так як дата наказу про звільнення не співпадає  з днем звільнення чим порушено пункт 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 року № 58; з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року помічником санітарного лікаря; з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року медичною сестрою гінекологічного відділення; з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року помічником санітарного лікаря; з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року медичною сестрою.
Листом відповідача № 0500-0202-8/40496 від 15.05.2023 року в зарахуванні цього стажу було відмовлено. Не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 25.09.1979 року по 21.01.1980 року, з 21.01.1980 року по 22.05.1980 року, оскільки дата наказу про звільнення не співпадає  з днем звільнення, чим порушено пункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58. Підстав незарахування інших періодів до страхового стажу позивача лист від 15.05.2023 року не містить.
За розрахунком стажу форми РС-право спірні періоди роботи позивача не зараховані до страхового стажу при призначенні пенсії.
Згідно ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від  9 липня 2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку та за наявності страхового стажу не менше 27 років. 
За ч.ч. 1, 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього    Закону    за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися     Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).
За п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або  переведенні  на іншу  роботу  повинні  провадитись  у  точній  відповідності  з  формулюванням чинного законодавства і з посиланням  на  відповідну  статтю, пункт закону.  Усі  записи  в  трудовій книжці про прийняття на роботу,  переведення на іншу постійну роботу або звільнення,  а  також  про  нагороди та  заохочення  вносяться власником або уповноваженим ним  органом після  видання  наказу  (розпорядження),  але  не  пізніше  тижневого строку,  а  в  разі  звільнення  -  у  день звільнення і  повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За п. 2.6. 2.7, 2.10 Інструкції № 58 у  разі виявлення  неправильного  або  неточного  запису  відомостей  про  роботу,  переведення, а також про нагородження та  заохочення тощо,    виправлення    виконується    власником    або  уповноваженим ним органом,  де було  зроблено  відповідний  запис.  Власник або   уповноважений  ним  орган  за  новим  місцем  роботи  зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.  У разі необхідності власник або уповноважений ним  орган  видає працівникам  на  їх  прохання  завірені  виписки  з трудових  книжок відомостей про роботу.  У  розділі  «Відомості  про  роботу»,  «Відомості   про  нагородження», «Відомості    про   заохочення»   трудової   книжки  (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних  або  неправильних  записів не допускається. У разі необхідності,  наприклад,  зміни запису відомостей про  роботу після  зазначення  відповідного  порядкового  номеру,  дати  внесення запису   в   графі  3  пишеться:  «Запис  за  N  таким-то  недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі  4  повторюються дата  і  номер  наказу  (розпорядження)  власника або  уповноваженого ним органу,  запис з якого неправильно внесений  до  трудової книжки. У такому  ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення  на  іншу  постійну  роботу   у   разі   незаконного  звільнення або переведення,  установленого органом, який розглядає  трудові спори,  і  поновлення  на  попередній  роботі  або   зміни  формулювання причини звільнення.  Наприклад,  пишеться:  «Запис за N таким-то є недійсним,  поновлений  на  попередній  роботі».  При  зміні формулювання   причини   звільнення   пишеться:   «Запис  за  N   таким-то   є  недійсним» звільнений...  і  зазначається  нове  формулювання.
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.10.1979 року позивач з 25.09.1979 року по 21.01.1980 року працювала на посаді няні в ДК «Альона», з 21.01.1980 року по 22.05.1980 року на посаді вихователя в ДК «Альона»; наказ про звільнення № 376 від 28.05.1989 року. 
За матеріалами справи трудова книжка позивача заповнена уповноваженою особою роботодавця.
За п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Отже, у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії пенсійний орган зобов`язане перевірити чи має заявник достатній  стаж роботи. В свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв пенсійний орган обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів  у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, періоди роботи позивача, визначені у вкладиші до трудової книжки з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року взагалі не були враховані відповідачем без будь-яких підстав та обґрунтувань, в той час як ці періоди визначені в трудовій книжці у спосіб та порядок, передбачений Інструкцією № 58.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з незарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 року по 22.05.1980 року, з 12.10.1984 року по 14.01.1986 року, з 23.01.1986 року по 14.05.1987 року, з 03.06.1987 року по 10.08.1988 року, з 10.08.1988 року по 22.05.1989 року та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням цього стажу.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 200/3585/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 8 травня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  А.В. Гайдар