Справа № 461/4507/23                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2835/23                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Лук`янович А.П.
з участю: ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 600 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Зазначає те, що на даний час визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для того, щоб повною мірою забезпечувати належний рівень життя дітей, оскільки з моменту ухвалення рішення суду минуло 8 років, діти стали старшими, у зв`язку з чим змінилися їхні потреби та збільшилися витрати на їх утримання, зокрема збільшилися витрати на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, одягу та взуття. Старша донька закінчує школу і готується вступати до вищого навчального закладу, у зв`язку з чим вона несе витрати на репетитора з історії, син займається баскетболом, бере участь у змаганнях, відтак необхідні кошти на тренування, форму, взяття, поїздки на змагання, крім того, вона витрачає 6000 грн. на оренду житла, в якому проживає разом з дітьми. Обгрунтовуючи позов, покликається на те, що покращилося матеріальне становище відповідача з огляду на те, що він придбав нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 504,0 кв.м., зробив ремонт у квартирі, змінив побутову техніку та придбав нові меблі, а також щеня породи німецький боксер, вартість якого приблизно становить 35000 грн. Вважає, що відповідач є матеріально забезпечений, займається ремонтами, отримує дохід не менше 20000-25000 грн щомісяця, а також дохід від здачі в оренду нежитлових приміщень, розмір якого їй невідомий, а відтак він може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3500 грн. на кожну дитину. Вважає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним та може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. З наведених підстав просить збільшити розмір сплати аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2015 року на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 600 грн. до 3500 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей – задоволено повністю.
Збільшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року з 600,00 грн. до 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць піддано до негайного виконання.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що відповідач не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, він не отримував позовної заяви та додатків до неї, що фактично позбавило його права на захист шляхом подання відзиву на позовну заяву, висловлення своїх заперечень щодо позовних вимог з наданням відповідних доказів, а також можливості взяти участь в судових засіданнях з розгляду справи. Зазначає, що відповідач хворіє на важку хворобу і у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, а стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, враховуються судом при визначені розміру аліментів. Покликається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалено виключно на підставі пояснень позивача, не підтверджених належними та допустимими доказами, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Одним із доводів апеляційної скарги є покликання на те, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, призначеного судом на 04 липня 2023 року, в якому судом ухвалене оскаржуване ним рішення.
З матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 04 липня 2023 року, у якому ухвалювалось судове рішення, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання, а відтак, з врахуванням положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, вищезазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваного судового рішень та ухвалення у справі нового судового рішення. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.
Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.
Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Сімейний кодекс України передбачає можливість для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, а ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 , жительки м.Львів, зареєстрована АДРЕСА_2 , проживає АДРЕСА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 600, 00 грн., на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 600 грн.; на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 600 грн. до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку із чим, 06.09.2018 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист.
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 14.01.2016 року укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_10 », дружини « ОСОБА_10 ».
Обгрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 покликається на те, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення виховання та навчання дітей, забезпечення їм рівня життя, необхідного для їх фізичного, гармонійного розвитку дітей, а також на те, що покращилося матеріальне становище відповідача, що підтверджується набуттям ним у власність нерухомого майна, придбанням іншого дороговартісного майна, а відтак він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Зазначені позивачкою підстави для збільшення розміру аліментів, такі як придбання відповідачем нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу, підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.05.2023 року, згідно з якою ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення загальною площею 5040 кв.м по АДРЕСА_1 , яке придбане ним на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2016 року. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, тобто з 2015 року, матеріальне становище відповідача змінилось, таке покращилося, оскільки він мав можливість придбати у власність нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу.
Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи те, що з часу присудження аліментів через інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що на день пред`явлення позову на дитину віком від 6 до 18 років становив 2833.00 грн., у зв`язку із чим раніше встановлений розмір аліментів, який є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, зважаючи на рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, збільшення потреб неповнолітніх дітей сторін, те, що відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися на високооплачувану роботу, колегія суддів вважає вірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2  за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року на утримання неповнолітніх дітей  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , збільшивши їх розмір з 600.00 грн. до 3500.00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів, відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи та інтересам дітей, які потребують матеріального утримання в більшому розмірі.
Збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , якнайкраще захищає інтереси дітей, їх матеріальне забезпечення та забезпечує їм належні умови для гармонійного фізичного та духовного розвитку, відповідає якнайкращим інтересам дітей, що є основним при розгляді і вирішенні спорів, що стосуються інтересів дітей.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються на неповнолітніх дітей, позивач обгрунтовує не стільки зміною гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, недостатністю розміру аліментів, визначених рішенням суду, для належного їх утримання, гарантування нормального фізичного, духовного та культурного розвитку дітей, забезпечення усіх необхідних їх потреб, які внаслідок зростання дітей постійно збільшуються, а також і покращенням матеріального стану відповідача, що підтверджується тим, що він на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність нерухоме майно площею 504 кв.м у м. Львові.
Відтак, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є єдиною підставою, на яку покликається позивач, для збільшення розміру аліментів, а існує в сукупності з іншими обставинами, які дають підстави для висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання його неповнолітніх дітей, що якнайкраще відповідатиме саме інтересам дітей на достойне матеріальне забезпечення, які не можуть бути ущемленими.
Враховуючи вищезазначені обставин, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, колегія суддів вважає підставним та обгрунтованим позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, а саме про їх збільшення та вважає, що розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 600.00 грн. на кожну дитину, слід збільшити до 3500.00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
Доводи ОСОБА_2 про те, що він хворіє, а відтак не може сплачувати аліменти в меншому розмірі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки якнайкращим інтересам дітей відповідає збільшення розміру аліментів, а першочерговим обов`язком батьків є матеріальне утримання своїх дітей для забезпечення їх належного розвитку, належного та достойного рівня життя.
Разом з тим, на день ухвалення постанови судом апеляційної інстанції, донька сторін, ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , досягнула повноліття, з огляду на те, що судове рішення про збільшення розміру аліментів набирає законної сили з моменту його проголошення, то в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються на доньку, ОСОБА_4 , слід відмовити.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а відтак судовий збір на користь держави в сумі 1073, 60 коп. підлягає стягненню з відповідача, ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Згідно ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено довідку, видану адвокатом Пигель Л.І., з якої вбачається, що за підготовку та написання позовної заяви про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 сплатила 1300, 00 грн.
Враховуючи наведене, предмет позову, те, що адвокатом було підготовлено лише позовну заяву, за підготовку та написання якої позивачкою сплачено 1300.00 грн., що підтверджується квитанцією, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів вважає, що позивач підтвердила надані їй адвокатські послуги належними засобами доказування, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1300, 00 грн. 
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
А відтак, з врахуванням доводів апеляційної скарги, положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .        
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  – ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року з 600,00 грн. та 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 16.05.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк