ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2024 року	Львів	Справа № 260/6115/23 пров. № А/857/5589/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
за участю секретаря судового засідання    Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року (головуючого судді Скраль Т.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 14 год. 06 хв. в м. Ужгород повний текст рішення складено 12.02.2024) у справі № 260/6115/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.07.2023 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в якому просить визнати протиправними дії дисциплінарної комісії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та скасувати висновок дисциплінарної комісії від 26.06.2023 року в частині пропозиції (рекомендації) щодо звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26.06.2023 №1534 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення із служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03.07.2023 №123 о/с (по особовому складу) в частині звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області та виплатити йому грошове забезпечення за період від дня звільнення до дня поновлення на службі в поліції.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні позову. 
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що на момент звільнення із служби в поліції позивач не мав інших дисциплінарних стягнень, також не був притягнутий до кримінальної або адміністративної відповідальності. Крім того, позивач є учасником бойових дій, отримав травми під час захисту Батьківщини, що було підтверджено актом спеціального розслідування нещасного випадку №117 згідно якого позивач внаслідок ракетного удару ворога 22 травня 2022 року був травмований, що не було враховано при ухваленні судового рішення. Посилання суду на те, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень, а також, що обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним (на власний розсуд) повноваженням роботодавця є необґрунтованим, оскільки такий вибірковий підхід до притягнення підлеглих до дисциплінарної відповідальності без застосування інших менш суворих дисциплінарних стягнень, дає підстави припускати щодо можливості свавілля з боку керівництва щодо підлеглих, це при тому, що під час перевірки, більшість порушень свого підтвердження не знайшли. Крім того, ухвалою суду від 26 січня 2024 року задоволено заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, нічим не мотивуючи рішення щодо забезпечення участі свідків у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд доручив Закарпатському апеляційному суду (вул. Довженка, 7, м.Ужгород, Закарпатська обл. 88000). Тобто, у суді розташованому в одному населеному пункті, а тому покази свідків не мають доказового значення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача Олашин О.М. в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював на посаді поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
30 травня 2023 року о 12:19 до відділу служби « 102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , яка перебуваючи в АДРЕСА_2 , повідомила про те, що поліцейський взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старший сержант поліції ОСОБА_1 (зі слів гр-ки ОСОБА_2 поліцейський ОСОБА_1 її колишній співмешканець), починаючи з січня 2023 року по теперішній час погрожує їй фізичною розправою та пошкодив двері на квартирі за місцем проживання (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 30.05.2023 за № 7918).
02 червня 2023 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області наказом № 1341 «Про створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування», з метою встановлення всіх обставин за даним фактом та на підставі абзацу 2 частини 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, наказано у відповідності до вимог статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та наказу МВС України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» провести службове розслідування за вказаним фактом. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, оскільки 30 травня 2023 року до відділу служби « 102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_2 про те, що поліцейський взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старший сержант поліції ОСОБА_1 починаючи з січня 2023 року по теперішній час погрожує їй фізичною розправою (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 30.05.2023 за № 7918) (том 1 аркуш справи 79).
Відповідно до висновку «Про результати проведеного службового розслідування за фактами неправомірних дій поліцейського взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 стосовно гр. ОСОБА_2 » від 26 червня 2023 року за вчинення дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про національну поліцію», абзаців 2, 3, 4, 7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч.1 ст. 173 – 2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_5 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1  (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України необхідно звільнити із служби в поліції. Начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 вирішити питання щодо оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 24.02.2023 № 2739 (том 1 аркуші справи 168-185).
26 червня 2023 року начальником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Ярославом Колесником, відповідно до пункту 1 наказу № 1534 за вчинення дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», абзаців 2, 3, 4, 7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_5 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_5 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції  ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції (том 1 аркуші справи 72-75).
03 липня 2023 року наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області «По особовому складу» № 123 о/с, відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 05 липня 2023 року(том 1 аркуш справи 71).
Не погодившись із діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування наказів та поновлення на роботі.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі – Закон №580-VIII), поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. 
Згідно частини 1 статті 64 Закону №580-VIII: особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». 
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі – Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна – це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
За статтею 12 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За приписами статті 14 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до частини 1 статті 16 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. 
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України від 07.11.2018 за №893 (далі - Порядок № 893).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
За приписами пункту 4 вказаного розділу цього Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 7 розділу VI Порядку № 893 визначено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктом 4 Розділу VII цього Порядку поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пункт 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених  Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179): ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Абзацами 2, 3, 4, 7, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил №1179 незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний бути тактовним та доброзичливим. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував висновок від 26 червня 2023 року, складений за наслідком проведення службового розслідування, щодо порушення службової дисципліни та який затверджено начальником ГУНП в Закарпатській області 26 червня 2023 року.
Згідно з цим висновком, дисциплінарною комісією встановлено вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , який виразився у грубому порушенні вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про національну поліцію», абзаців 2,3, 4,7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч.1 ст. 173 – 2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_5 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1  (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України необхідно звільнити із служби в поліції.
Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 спільно проживала та має спільну доньку, при цьому, офіційно в шлюбі з даним працівником поліції не перебувала. Під час спільного проживання у ОСОБА_5 з ОСОБА_7 стали виникати постійні сварки та непорозуміння, у ході яких даний поліцейський поводив себе неадекватно, зверхньо, підвищував на неї голос, ображав та бив її, при цьому, залякував, щоб вона не повідомляла поліцію про його неправомірні дії. У зв`язку з цим, у січні 2023 року ОСОБА_5 вирішила розірвати стосунки з ОСОБА_7 , на що даний поліцейський відреагував неадекватно та став погрожувати їй фізичною розправою та доведенням її до суїциду.
Також встановлено, що один із випадків погрози ОСОБА_7 громадянці ОСОБА_5 фізичною розправою, у ході чого вказаний поліцейський також вів розмову про доведення її до суїциду, мав місце 24.02.2023 про що вона повідомила поліцію. Однак інспектори сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП лейтенанти поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули на виклик, після розмови з ОСОБА_7 , прийняли рішення не оформляти дану подію (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 24.02.2023 за № 2739). Після цього, ОСОБА_5 побоюючись за своє життя та здоров`я, прийняла рішення виїхати за кордон разом з донькою та її сином від першого шлюбу. В подальшому, 22.05.2023 повернувшись в Україну ОСОБА_5 , побоюючись переслідування, виїхала разом з дітьми в м. Черкаси, а 30.05.2023 за фактом погрози їй фізичною розправою з боку ОСОБА_10 вона повідомила поліцію Черкаської області.
Дисциплінарною комісією, на підставі відомостей, викладених у поясненнях ОСОБА_5 та свідків неправомірних дій з боку ОСОБА_10 стосовно заявниці, якими були громадянки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також прослуховуванням аудіозаписів та вивчення телефонних переписок у вигляді SMS повідомлень, які надали вищевказані громадянки, встановлено факт неетичної та негідної поведінки в побуті з боку даного поліцейського.
Для підтвердження обставин, встановлених у межах даного службового розслідування, судом першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , оскільки даючи письмові пояснення у межах службового розслідування свідки не несуть кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. 
У судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_13 , мати ОСОБА_2 , зазначили, що дочка знайшла собі нового чоловіка. До цього, вони до неї по 2-3 рази на тиждень приходили з дітками. Подружки дочки більше знали, що твориться в сім`ї. ОСОБА_1 ніколи не бив її та не ображав. Донька з ним жила, а спілкувалася з іншими чоловіками, і він у неї не перший. З березня 2023 року донька у квартирі не проживає, а з червня або липня 2023 року там проживає ОСОБА_1 . 
У судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_2 зазначила, що в лютому зверталася до відділу служби « 102» через погрози з боку ОСОБА_1 . Перший раз зверталася влітку 2023 року через сімейні сварки та постійні погрози. Вона боялася, оскільки до неї проявлялася агресія. Вона ходила в синцях та з обірваним волоссям. Коли вона його вигнала з квартири, він її телефонував по 200 разів в день, хотів вибити вікно, коли все ускладнювалось. Зробила аудіо запис, ховалась сама і ховала своїх дітей. Викликала поліцію, оскільки був страх. Проживала з ним 3 роки. Поліція не складала протокол, бо він мав бути у той час в зоні бойових дій. Її подруга, ОСОБА_14 ходила перевіряти її стан. Давав їй кошти, оскільки взяв її кредитну карту і до тепер нею користується. Після того як розрахувався нею у Вінниці, вона її заблокувала. Казав, що якщо вона з ним розійдеться, то її діти помруть. З мамою не підтримує відносини після розлучення з ОСОБА_1 . Доступу до власної квартири вона не має, бо були змінені замки, а у ОСОБА_1 є доступ до всіх її речей.
У судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 постійно дзвонив та погрожував ОСОБА_2 . Казав, що якщо не підніме трубку і не повернеться, то діти помруть. Він телефонував всім знайомим та подругам. Є свідком того, коли він телефонував до ОСОБА_2 . Зазначила, що це була груба лексика, бо він не знав, що вона була присутня. ОСОБА_15 боялася і записувала розмову на телефон. Зі слів ОСОБА_15 , ОСОБА_1 бив її, бачила синці, але самого факту не бачила. Він дуже агресивно розмовляв, не контролював емоції. ОСОБА_15 сказала йому, що йде від нього рік тому, коли він був на війні, оскільки боялася його. Тоді він кожного дня приходив, телефонував. ОСОБА_15 боялася за хлібом вийти. Марина зверталася в поліцію по факту вселення в квартиру і коли вона давала свідчення поліції по факту побиття.
Частина 3 статті 65 КАС України встановлює, що свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.
Згідно частини 7 статті 195 КАС України свідок, перекладач, спеціаліст, експерт можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції виключно в приміщенні суду.
Доводи апелянта щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідків в Закарпатському апеляційному суду такі на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки призначаючи розгляд справи в режимі відеоконференції із свідками в приміщенні іншого суду в межах одного міста Закарпатський окружний адміністративний суд не порушив норм статей 65 та 195 КАС України, адже матеріали справи містять присягу свідків та розписки, якими свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, що засвідчено їхніми підписами (том 2 аркуші справи 94-95).
Також матеріалами службового розслідування підтверджується, що ОСОБА_16 , пояснив, що 18.02.2023 року, коли він разом із ОСОБА_17 ніс службу у зведеному батальйоні «Захід» та виконував службові завдання пов`язані із відсіччю та стримуванням збройної агресії російської федерації на території Донецької області даний поліцейський повідомив йому, що йому потрібно поїхати додому у зв`язку із сімейними обставинами пов`язаними із погіршенням відносин з його цивільною дружиною ОСОБА_15 . У зв`язку із цим, з 20.02.2023 року ОСОБА_18 був виведений із складу вищевказаного батальйону та направлений для несення служби за місцем дислокації. Також, із 20.04.2023 року у зв`язку із нестабільним морально-психологічним станом ОСОБА_19 , за ініціативою командира РПОП ГУНП в Закарпатській області підполковника ОСОБА_20 вказаного поліцейського було направлено до сектору психологічного забезпечення УКЗ ГУНП області для психологічного обстеження.
Одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює повагу до гідності інших осіб, ввічливість та дотримання високої культури спілкування, доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів, недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року справа № 819/736/18, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відомості службового розслідування містять посилання на порушення, яке розкриває суть правопорушення скоєного ОСОБА_1 , оскільки викладені вище положення Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту і Правил етичної поведінки поліцейських, про порушення яких вказано у висновку службового розслідування, у своїй сукупності, свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, несумісного з продовженням служби у поліції, тобто дисциплінарною комісією підтверджено порушення позивачем службової дисципліни.
Аналізуючи доводи апелянта щодо застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення, адже він не мав інших дисциплінарних стягнень, також не був він притягнутий до кримінальної або адміністративної відповідальності, є учасником бойових дій, отримав травми під час захисту Батьківщини, що було підтверджено актом спеціального розслідування нещасного випадку №117 згідно якого позивач внаслідок ракетного удару ворога 22 травня 2022 року був травмований, то колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Крім того, дисциплінарне стягнення до позивача застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції.
Застосування ж дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахування обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена службовим розслідуванням та позивачем не спростована, також службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, відповідно до норм законодавства, а спірні накази прийнято на підставі та з дотриманням вимог Закону №580-VIII і Дисциплінарного Статуту, правові підстави для їх  скасування відсутні.
Обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, тому з передбачених видів дисциплінарного стягнення обраний щодо позивача є обґрунтованим. 
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Положеннями статті 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів дійшла висновку, що накази Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26.06.2023 №1534, від 03.07.2023 №123 о/с (по особовому складу) в частині звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції, прийняті обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин та матеріалів справи, що мають значення для їх прийняття, є вмотивованими, законними і підставними, позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. 
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, від 22.09.2022 у справі №420/4977/20, від 10.04.2023 у справі №520/5143/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 260/6115/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 08.05.2024