РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 949/1459/22
Провадження № 22-ц/4815/405/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Шимківа С.С.,
суддів: -  Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання - Мороз А.В.,

учасники справи за первісним позовом: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , 
- Дубровицька міська рада, 
- Виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської 
області,
третя особа, яка не заявляє 
самостійних вимог щодо предмета 
спору на стороні відповідача 
ОСОБА_2 - Служба у справах дітей Дубровицької міської ради 
Рівненської області,
учасники справи за зустрічним позовом:
позивач - ОСОБА_2 ,
відповідачі - ОСОБА_1 , 
- ОСОБА_3 , 
- ОСОБА_4 , 
треті особи - Дубровицька міська рада, 
- Служба у справах дітей Дубровицької міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_3  - адвоката Ошурка Йосипа Миколайовича, представника ОСОБА_4  - адвоката Ошурка Йосипа Миколайовича на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року (ухвалене у складі судді Отупор К.М., повний текст рішення суду виготовлено 29 січня 2024 року) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дубровицької міської ради, співвідповідача виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 - Служба у справах дітей Дубровицької міської ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення, встановлення опіки та призначення опікуна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Дубровицька міська рада, Служба у справах дітей Дубровицької міської ради про відібрання малолітньої дитини, -

       в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , Дубровицької міської ради, співвідповідача виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 - Служба у справах дітей Дубровицької міської ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення, встановлення опіки та призначення опікуна.
Позов обґрунтовувала тим, що малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом служби у справах дітей Дубровицької міської ради № 24 від 27.07.2022 року взяті на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування.
Дітей влаштовано в сім`ю баби ОСОБА_4 , оскільки внаслідок ДТП, яка трапилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , їхні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 загинули.
До служби у справах дітей виконавчого комітету Дубровицької міської ради із заявами про призначення опікуном малолітніх дітей звернулися баба ОСОБА_2 та рідна сестра загиблої ОСОБА_1 .
Тимчасовим опікуном малолітніх дітей було встановлено матір загиблої, яка є рідною бабусею дітей ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради № 175 від 15 вересня 2022 року опікуном дітей призначено ОСОБА_2 .
Вважає вказане рішення незаконним, оскільки засідання відбулося без присутності ОСОБА_1 . 
Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв`язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров`я, освіта, інші потреби.
Пояснює, що вона разом із своїм чоловіком мають житло, джерело доходів, створені умови для проживання дітей, оскільки мають своїх двох малолітніх дітей такого самого віку, що максимально сприятиме повноцінному моральному та психологічному вихованню, проживанню та адаптації дітей. 
Оскаржуване рішення прийняте в порушення Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 №866, а саме пункту 8, де зазначається порядок повідомлення осіб, стосовно яких приймається рішення та наслідки їх неявки. 
До того ж, на засідання можуть запрошуватися представники підприємств, установ, організацій, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, що беруть участь у розв`язанні проблем конкретної дитини, з правом дорадчого голосу, дитина, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку. 
Однак, про те, що засідання виконкому відбудеться 15 вересня 2022 року заявницю ОСОБА_1 повідомили не завчасно, у непередбачений законом спосіб.
Окрім того, не враховано поважність причини її неявки.
Просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради №175 від 15.09.2022 про встановлення опіки над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення опікуном дітей ОСОБА_2 ;
- встановити опіку над малолітніми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити їх опікуном ОСОБА_1 ;
- відібрати малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від ОСОБА_2 та в цій частині рішення суду допустити до негайного виконання;
- зупинити виконання (дію) рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради №175 від 15.09.2022 про встановлення опіки над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення опікуном дітей ОСОБА_2 до моменту набрання рішення суду законної сили.
01 грудня 2022 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до  ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Дубровицька міська рада, Служба у справах дітей Дубровицької міської ради про відібрання малолітньої дитини.
Позов обґрунтовувала тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради № 175 від 15 вересня 2022 року вона є опікуном своїх малолітніх онучок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після прийняття вказаного рішення, вона поїхала до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щоб забрати її онуку ОСОБА_5 , оскільки інша її онука ОСОБА_6 перебувала в лікарні, але вказані особи відмовилися їй віддавати дитину.
Вважає, що її онуку ОСОБА_5 незаконно утримують у себе та не віддають їй ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Для того, щоб забрати дитину, вона їздила в різні місця, де могли перебувати вказані особи з дитиною, а також неодноразово зверталася до правоохоронних органів за допомогою у встановлені місцезнаходження вказаних осіб з дитиною, що не дало позитивних результатів.
Посилаючись на п. 46 постанови КМ України від 24 вересня 2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" та вимоги СК України, зокрема ч. 2 ст. 249, зазначає, що вона як опікун, має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.
Просила відібрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном якої вона є, у осіб, які її незаконно утримують - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , які проживають у приватному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та передати дитину їй.
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року у задоволенні первісного позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дубровицької міської ради, співвідповідача виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 - Служба у справах дітей Дубровицької міської ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення, встановлення опіки та призначення опікуна - відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи - Дубровицька міська рада, Служба у справах дітей Дубровицької міської ради про відібрання малолітньої дитини - задоволено.
Відібрано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном якої є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , від сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , та передати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення в частині відібрання дитини допущено до негайного виконання.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 своїми неправомірними діями незаконно утримує дитину ОСОБА_5 та чинить перешкоди для контролю з боку органу опіки та піклування, а також побачень та спілкування сестер та опікуна з підопічною. Задоволення зустрічного позову відповідатиме забезпеченню якнайкращих інтересів дітей.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі вказує, що рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради № 175 від 15.09.2022 року про встановлення опіки над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення опікуном дітей ОСОБА_2 було передчасним, оскільки не було дотримано порядку та процедури, яка визначена законом.
Вказане рішення прийняте з порушенням аб. 6 п. 8, п.9, 10, 11, 43 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 (в редакції постанови КМУ від 03.10.2018 року № 800).
Саме за результатами засідання комісії 16.08.2022 року повинно було прийняте рішення про встановлення опіки, оскільки за п. 10 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 у разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії.
Повідомлення про засідання комісії 15 вересня 2022 року було надіслане ОСОБА_1 після закінчення робочого часу, а прочитає нею - на наступний день.
Додає, що вона разом зі своїм чоловіком мають житло, джерело доходів, створені умови для проживання дітей, оскільки мають своїх двох малолітніх дітей (хлопчика га дівчинку) такого самого віку, що максимально сприятиме повноцінному моральному та психологічному вихованню, проживанню та адаптації дітей.
Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в її сім`ї отримує турботу, матеріальне та медичне забезпечення, любов та ласку, повноцінний розвиток в найближчому та рідному середовищі як в повноцінній сім`ї, де є тато і мама.
Вказане підтверджується висновком дитячого психолога ОСОБА_12 від 13.02.2023 року на звернення ОСОБА_1 . 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким первісний позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дубровицької міської ради, співвідповідача виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 - Служба у справах дітей Дубровицької міської ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Дубровицька міська рада, Служба у справах дітей Дубровицької міської ради про відібрання малолітньої дитини відмовити.
04 березня 2024 року представник ОСОБА_3 - адвокат Ошурко Й.М. подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду, у якому покликається на незаконність рішення суду.
Вказує, що рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради № 175 від 15.09.2022 року про встановлення опіки над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення опікуном дітей ОСОБА_2 було прийнято з порушенням аб. 6 п. 8, п.9, 10, 11, 43 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 (в редакції постанови КМУ від 03.10.2018 року № 800) та є передчасним.
Судом першої інстанції при ухваленні рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року не враховано пояснення позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 як сторін по справі, не враховано показання свідків, які були допитані, дослідження документів і матеріалів справи здійснено не всебічно і не повно, оцінку доказам, які знаходяться в матеріалах справи надано поверхнево та однобоко.
Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв`язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров`я, освіта, інші потреби, які не були враховані місцевим судом при винесенні оскаржуваного рішення.
Просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення первісного та відмову у задоволенні зустрічного позову.
04 березня 2024 року представником ОСОБА_4 - адвокатом Ошурко Й.М. подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
У апеляційній скарзі покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.
Судом першої інстанції неправильно визначено природу спірних правовідносин, оскільки судом помилково зроблено висновок, що позивач не оскаржувала неправомірні дії членів комісії та правомірність проведення засідання даної комісії, і що матеріали справи не містять відомостей про те, що після вказаного засідання будь-хто із сторін звертався з оскарженням неправомірних дії членів комісії.
Судом неправильно зроблено висновок щодо повноважень членів комісії з питань захисту прав дитини, оскільки питання неправомірних дій членів комісії 16.08.2022 року не досліджувалось та не було предметом спору, а порушення полягало в неприйнятті рішення комісією з питань захисту прав дитини за результатом засідання даної комісії, що є обов`язком комісії, а не правом.
Не прийняття рішення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16.08.2022 року та подальший розгляд заяв про встановлення над малолітніми дітьми- сиротами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на засіданні виконкому Дубровицької міської ради 15.09.2022 року №175 було передчасним, як результат оскаржуване рішення про встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_2 , прийнято всупереч визначеної процедури, про що зазначено вище, без врахування думки малолітньої дитини, зокрема ОСОБА_5 та без врахування думки психолога, з ігноруванням наданих сторонами письмових документів та прохання проводити дане засідання за участю заявниці ОСОБА_1 .
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.
Судом встановлено, що дитина  ОСОБА_5  народилася  ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є:  ОСОБА_8 та  ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2019 року, виданого Великоозерянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.16, том. 1).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13 липня 2022 року, виданого Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_6 , її батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с.15, том.1).
Батьки дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинули 23 липня 2022 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022180000000227 від 23 липня 2022 року (а.с.10, том 1)
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, травма грудної клітини, госпіталізована в КНП "Рівненська ОДКЛ", ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пасажир автомобіля Peugeot Partner) отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої гомілки, госпіталізована в КНП "Рівненська ОДКЛ".
Факт смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , виданих 28 липня 2022 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.11, 12 том.1).
27 липня 2022 року на підставі наказу № 24, начальника Служби у справах дітей Дубровицької міської ради Лобзуна О.П., дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителів АДРЕСА_2 взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.14 том.1),
Зокрема, вказаним наказом №24 вирішено влаштувати дітей в сім`ю баби ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_2 до прийняття органом опіки та піклування виконкому Дубровицької міської ради рішення про влаштування дітей до сімейних форм виховання.
При цьому, взято до уваги, що дитина ОСОБА_6 перебуває в Рівненській обласній дитячій лікарні.
Факт передачі дітей ОСОБА_4 підтверджується заявою останньої від 27 липня 2022 року (а.с.171, том. 1).
Оскільки малолітня ОСОБА_6 , у зв`язку з отриманими травмами в результаті ДТП потребувала лікування, в тому числі і оперативного втручання, то ОСОБА_4 , яка була призначена тимчасовим представником дітей, перебувала з нею в медичному закладі. Тому, на час перебування в медичних закладах з малолітньою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишила малолітню ОСОБА_5 проживати у будинку, де вона проживала, разом із сім`єю своєї доньки ОСОБА_1 , яка після ДТП переїхала до неї із с. Зубковичі Житомирської області.
Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради №257 від 05 серпня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителям АДРЕСА_2 , надано статус дітей-сиріт (а.с.172 том 1).
Також вказаним рішенням вирішено, що форма влаштування дітей на час надання статусу - сім`я баби ОСОБА_4 , 1961 року народження, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
У подальшому, як зазначено представником Служби у справах дітей Дубровицької міської ради, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, до Служби із заявою про взяття на облік потенційних опікунів звернулася ОСОБА_1 , яка є рідною тіткою дітей по лінії матері, яку 11 серпня 2022 року взято на такий облік та підготовлено відповідний висновок від 12 серпня 2022 року №106/01.25 про доцільність встановлення опіки над ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відповідність її інтересам дітей (а.с.17 том.1).
При цьому, до Служби у справах дітей Дубровицької міської ради надійшов висновок Служби у справах дітей Острозької міської ради Рівненського району від 02 серпня 2022 року №278/01.11 на рідну бабу дітей по лінії батька - ОСОБА_2 , 1963 року народження, жительку с. Бродів Рівненського району Рівненської області про доцільність бути опікуном вищезазначених дітей (а.с. 81 том 1).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Дубровицької міської ради заяви про встановлення опіки та призначення опікуна над дітьми-сиротами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зважаючи на виникнення спірного питання з приводу встановлення опіки над дітьми, таке питання було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради.
Згідно Типового положення про комісію з питань захисту дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, комісія з питань захисту прав дитини є органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади та яка, зокрема, вирішує питання доцільності встановлення, припинення опіки, піклування (п.п. 2 п. 4 Типового положення).
На підставі вказаного Типового положення, розроблено та затверджено рішенням виконкому Дубровицької міської ради від 31 березня 2021 року №28 Положення про комісію з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради.
Пунктами 8, 9 Положення визначено, що основною організаційною формою діяльності комісії є засідання, які проводяться в разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць.
До участі в засіданнях комісії обов`язково запрошуються повнолітні особи, стосовно яких приймається рішення або складається висновок органу опіки та піклування. Ці особи повинні бути належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання.
У разі неявки таких осіб на засідання та неповідомлення про поважні причини відсутності рішення або висновок можуть бути прийняті без їх участі на наступному засіданні комісії, про час та місце проведення якого такі особи повинні бути попередженні письмово.
На засідання можуть запрошуватися представники підприємств, установ, організацій, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, що беруть безпосередню участь у розв`язанні проблем конкретної дитини, з правом дорадчого голосу, дитина, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.
Особи, залучені до участі в засіданні комісії, зобов`язані дотримуватись принципів діяльності комісії, зокрема не розголошувати стороннім особам відомості, що стали їм відомі у зв`язку з участю у роботі комісії, і не використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб.
Комісія відповідно до компетенції приймає рішення, організовує їх виконання, подає рекомендації органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення або підготовки висновку для подання його до суду.
Засідання комісії з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради було призначено на 16 серпня 2022 року, про що потенційні опікуни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені за допомогою застосунку Viber, як було узгоджено із сторонами, що підтверджується скриншотами таких повідомлень (а.с.173, 175 том.1).
На вказане засідання з`явилися заявники, які були заслухані комісією з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради, проте, як встановлено в ході розгляду справи, на вказаному засіданні комісії рішення щодо опіки над дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийнято не було у зв`язку з розділенням голосів членів комісії, які не давали змоги вирішити дане питання на користь одного із потенційних опікунів.
Зі скаргами на неправомірність дії членів комісії до уповноважених органів сторони по справі не зверталися.
Наступне засідання комісії було призначено на 15 вересня 2022 року, про час та місце проведення якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були попередженні за допомогою застосунку Viber, що підтверджується скриншотами таких повідомлень (а.с.177, 178 том. 1). На засіданні комісії 15 вересня 2022 року була присутньою лише ОСОБА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради №175 від 15 вересня 2022 року встановлено опіку над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителями АДРЕСА_2 та опікуном дітей призначено бабу ОСОБА_2 , 1963 року народження, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20, том 1).
За твердженнями ОСОБА_1 , напередодні, а саме 14 вересня 2022 року о 18 год. 38 хв., вона повідомила, що не зможе з`явитися на засідання, оскільки малолітню ОСОБА_6 мають перевозити з лікарні м. Луцьк в лікарню м. Києва для проведення чергових операційних втручань, а вона має її супроводжувати, тому просила перенести засідання.
Як вбачається з листа КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради від 21 листопада 2022 року №10-21/1858 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії та анестезіології, інтенсивної терапії та реанімації Волинської обласної дитячої клінічної лікарні. Коли її було виписано, з нею перебувала саме бабуся ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 (а.с.180 том.1).
Дитина ОСОБА_6 - як дитина високого перинатального ризику, відповідно до Порядку транспортування новонароджених дітей високого перинатального ризику в Україні, затвердженого наказом МОЗ України від 28 листопада 2013 року №1024, транспортувалася медичним транспортом у супроводі медичного персоналу, у даному випадку лікаря-неонатолога та у супроводі баби ОСОБА_4 , як тимчасового представника дитини.
В Центр дитячої кардіології та кардіохірургії (м. Київ) дитина ОСОБА_6 була доставлена транспортом закладу (автомобіль швидкої допомоги. Державний номер НОМЕР_5 ) у медичному супроводі лікаря-анестезіолога дитячого ОСОБА_15 , лікаря-неонатолога ОСОБА_16 та бабусі ОСОБА_4 .
Вищезазначене спростовує доводи ОСОБА_1 про поважність причин неявки на засідання комісії 15 вересня 2022 року, у зв`язку з супроводом дитини ОСОБА_6 до м. Києва.
Згідно з положенням п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Національне законодавство також відображає принцип пріоритетності прав та інтересів дитини, зокрема, статтею 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.
При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Згідно з ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Як передбачено ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
За змістом ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Статтею 62 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна).
Частиною 1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", а також згідно п. 3 Порядку № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад.
Органи опіки та піклування забезпечують, серед іншого, вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей.
Відповідно до п. 42 Порядку № 866, опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. 
Як вказаним пунктом Порядку №866, так і ч. 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування (ст. 249 СК України).
На підставі вищенаведених вимог закону, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, виконавчим комітетом Дубровицької міської ради прийнято рішення №175 від 15 вересня 2022 року та встановлено опіку над дітьми-сиротами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а їх опікуном призначено бабу ОСОБА_2 .
У статті 171 СК України закріплено принцип врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя.
Так, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Разом з тим, на момент прийняття виконавчим комітетом Дубровицької міської ради рішення №175 від 15 вересня 2022 року про встановлено опіки над дітьми, діти, в силу малолітнього віку: ОСОБА_5 було 3 роки, а ОСОБА_6 - 1 місяць, були не здатні висловити свою думку, а тому положення законодавства про обов`язковість врахування думки дітей не може бути застосовано до спірних правовідносин.
Службою у справах дітей Дубровицької міської ради, на виконання вимог Порядку № 866, складено довідки про проведення бесіди з дитиною ОСОБА_5 з приводу влаштування її під опіку бабі ОСОБА_2 та тітці ОСОБА_1 від 10 серпня 2022 року (а.с.190, 191 том.1).
Як встановлено у судовому засіданні суду першої інстанції, та підтверджено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, передати дитину ОСОБА_6 опікуну ОСОБА_2 вдалося лише 30 вересня 2022 року після значних зусиль Служби у справах дітей Дубровицької міської ради спільно зі Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві адміністрації, про що складено Акт про факт передачі дитини, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.182 том. 1).
Дитину ОСОБА_5 опікуну ОСОБА_2 відповідачі за зустрічним позовом не передали до тепер, що підтверджено ними у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
На розгляді у Рівненському апеляційному суді перебувають справи за поданням начальника Дубровицького відділу Державної виконавчої служби про розшук ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зв`язку з непереданням ними дитини ОСОБА_5 опікуну ОСОБА_2 . 
Вищезазначене підтверджує висновок місцевого суду про порушення ОСОБА_1 , закріпленого у ст. 247 СК України, права дитини, над якою встановлено опіку, на проживання в сім`ї опікуна.
До того ж, як визначено п. 36 Порядку №866, рідні брати і сестри не можуть бути роз`єднані під час влаштування, що і було дотримано органом опіки та піклування - виконкомом Дубровицької міської ради, під час вирішення питання щодо встановлення опіки та призначення опікуна дітям-сиротам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, родина ОСОБА_1 , утримуючи в себе дитину ОСОБА_5 , жодним чином не підтримує контакту між дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_19 , яка проживає з опікуном ОСОБА_2 , дитину ОСОБА_19 не відвідують, від спілкування ухиляються.
У таких чутливих правовідносинах, необхідність сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей між собою та з родиною опікуна ОСОБА_2 повинні переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від таких зустрічей.
Окрім того, з моменту вирішення питання про встановлення опіки, ОСОБА_1 не повідомила орган опіки та піклування - виконком Дубровицької міської ради про фактичне місце перебування дитини ОСОБА_5 , що унеможливлює виконання положень ч. 1 ст. 246 СК України щодо контролю органом опіки та піклування умов утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування.
Оскільки, своїми неправомірним діями ОСОБА_1 порушує встановлені норми законодавства та незаконно утримує дитину ОСОБА_5 , висновок місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про відібрання від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 малолітньої дитини є правильним.
Доводи апеляційних скарг про неправомірність відхилення судом висновку дитячого психолога ОСОБА_12 від 13 лютого 2023 року, яким підтверджується необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном дитини ОСОБА_5 , спростовують наступним.
Частиною 2 ст. 28 Конституції України визначено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.
Згідно п. 7 Порядку застосування методів психологічного і психотерапевтичного впливу, затвердженого наказом МОЗ України №199 від 15 квітня 2008 року, методи психологічного і психотерапевтичного впливу можуть застосовуватися лише за усвідомленою згодою інформованої дієздатної особи, відносно якої вони застосовуються, або за згодою її законного представника.
При цьому, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (ч. 1 ст. 34 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 14 СК України, якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.
Разом з тим, ч. 1 ст. 59 ЦПК України передбачається, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу", законними представниками є батьки (усиновителі), опікуни або інші особи, уповноважені законом представляти інтереси осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі здійснювати захист їх прав, свобод і законних інтересів при наданні їм психіатричної допомоги.
Під усвідомленою згодою особи визначається згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість надання психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування.
Законний представник дитини - опікун ОСОБА_2 не давала своєї згоди на проведення психологічної діагностики, а дитина через свій вік не могла її надати, а тому психолог не мала права проводити таку діагностику та надавати психологічний висновок.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Оскільки висновок дитячого психолога ОСОБА_12 від 13 лютого 2023 року, в порушення вимог чинного законодавства, було проведено за відсутності згоди законного представника дитини - опікуна ОСОБА_2 , такий висновок не відповідає вимогам закону щодо допустимості доказів та не може бути прийнятий до уваги судом.
Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що передання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_19 під опіку їх баби ОСОБА_2 є небезпечним для їх життя, здоров`я, морального виховання чи не відповідатиме їх інтересам.
Натомість, матеріалами справи підтверджується належне виконання ОСОБА_2 обов`язків опікуна, зокрема щодо лікування малолітньої ОСОБА_6 та виконання рекомендацій лікарів. 
Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснивши відчуження житлового будинку, в якому до загибелі батьків проживали діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушили право дітей-сиріт на житло.
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 разом з малолітніми дітьми до загибелі проживали у будинку в с. Великий Черемель Сарненського району Рівненської області, який самі добудували, зробили ремонтні роботи, що і було підтверджено всіма членами родини, які були присутні під час обстеження умов проживання 27 липня 2022 року.
Вказаний житловий будинок, в якому проживала родина Рункевичів, розташований за тією ж адресою, що і будинок в якому проживає баба дітей ОСОБА_4 , а саме по АДРЕСА_2 , так як на подвір`ї розташовані два житлові будинки.
25 листопада 2022 року, через чотири місяці від дня смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вказаний житловий будинок із присвоєнням нової адреси: будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 на підставі договору дарування, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с. 201, том 1).
Положеннями ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до ст. 32 Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону.
Заразом, й у ч. 3 ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.
Непроживання дітей певний період часу у будинку, в якому вони проживали з батьками до їхньої смерті, не може свідчити про відсутність їх зацікавленості до даного житла, оскільки малолітні діти в силу свого віку не мають достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання, реалізувати яке можуть лише за досягненням певного віку.
Факт не проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у житловому будинку в якому вони проживали з батьками, не є підставою для позбавлення дітей їх прав на вказане житло, а тому відчуження ОСОБА_4 для ОСОБА_1 такого будинку порушило право дітей-сиріт на житло.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особами, які подали апеляційні скарги, не надано. Доводи апеляційних скарг апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_3  - адвоката Ошурка Йосипа Миколайовича, представника ОСОБА_4  - адвоката Ошурка Йосипа Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2024 року.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Ковальчук Н.М.

                Хилевич С.В.