22.05.24
22-ц/812/359/24

Провадження № 22-ц/812/359/24 Суддя першої інстанції Закревський В.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 травня 2024 року м. Миколаїв Справа № 484/3118/13-ц
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Травкіній В.Р,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Закревського В.І., в залі судового засідання в м. Первомайськ, постановлену за клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою.
Доводи клопотання обґрунтовував тим, що в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року було забезпечено вказаний позов у вигляді арешту на автомобіль марки Iveko 35S12, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Mercedes Benz модель Vito 109СDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровані за ОСОБА_1 .
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 234 600 грн боргу за договором позики від 03 листопада 2011 року. 
Стягувач ОСОБА_3 з 2014 року не звертався до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника суми заборгованості за договором позики, оскільки між сторонами було досягнуто згоди щодо вирішення спору та розрахунку, але документально підтвердити це неможливо.
Стягувачу були надані всі передбачені правові інструменти з приводу отримання присудженого з ОСОБА_4 в примусовому порядку, проте позивач не скористався такими і не вжив заходів направлених на виконання рішення суду, оскільки даного спору немає.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а також ефективними. Наведені вище обставини свідчать про неефективність арешту рухомого майна, як виду забезпечення позову у даній справі.
З моменту застосування арешту пройшло майже десять років.
Обставини, які існували на момент забезпечення позову змінились на час розгляду клопотання відповідача, а саме вбачається втрачене право на примусове виконання рішення суду першої інстанції. 
Подальше застосування такого заходу забезпечення позову не знайде свого підтвердження в контексті його ефективності.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати захід забезпечення позову застосований за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/3118/13-ц від 14 березня 2014 року у вигляді арешту на автомобіль марки Iveko 35S12, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль Mercedes Benz модель Vito 109СDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 .
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2024 року клопотання про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що з довідки, що надана на запит судді за підписом керівника апарату Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області вбачається, що цивільну справу № 484/3118/13-ц, провадження № 2/484/12/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою знищено, у зв`язку із закінченням строків зберігання, передбачених Інструкцією про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затверджених наказом № 168 від 15 грудня 2011 року, а тому у суду відсутня можливість дослідити вказану справу з метою вирішення питання в межах заявленого клопотання. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач з 2014 року не звертався до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики, оскільки між сторонами було досягнуто згоди щодо вирішення спору та розрахунку, але документально підтвердити це неможливо.
Стягувачу були надані всі передбачені правові інструменти з приводу отримання присудженого ОСОБА_4 в примусовому порядку, проте позивач не скористався таким правом і не вжив жодних заходів направлення на виконання рішення суду, оскільки даного спору немає.
Забезпечення позову має тимчасовий характер та застосовується на час до набрання рішення суду законної сили. 
До сьогоднішнього дня відносно ОСОБА_1 немає жодних відкритих виконавчих проваджень, щодо стягнення з нього будь-яких грошових коштів, ОСОБА_3 не звертався до суду та не отримував навіть виконавчий лист про стягнення з останнього коштів, за такого можливо дійти висновку, що виконавчий лист по справі не може бути подано до виконання у зв`язку з закінченням його строку подачі до виконання. Та на сьогоднішній день між сторонами по справі не існує будь-яких спорів, щодо стягнення вищевказаних коштів.
Суд першої інстанції належним чином не надав оцінку доводам заявника та виніс ухвалу суду з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом повідомлені належним чином, у зв`язку з чим на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами 1, 4, 9, якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про скасування забезпечення позову, виходив з того, що цивільна справа № 484/3118/13-ц, що була розглянута Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу знищена, що позбавляє суд можливості перевірити обставини, зазначені у зверненні про скасування заходу забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
При скасуванні арешту, як способу забезпечення цивільного позову, суд має перевірити, на яке саме майно було накладено арешт, кому належало майно у нашому випадку транспортні засоби, чи виконувалось це обмеження, який орган його виконував та чи повідомляв суд про виконання ухвали суду про накладення арешту у нашому випадку на рухоме майно – транспортні засоби, інші питання, пов`язані із забезпеченням позову.
Заявник звертаючись до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову не надав доказів на підтвердження цих обставин. Водночас, просив зняти арешт на транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте надав до суду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований 17 серпня 2023 року (ухвала про забезпечення позову від 14 березня 2014). За таких обставин при відсутності матеріалів цивільної справи, які знищено, суд позбавлений можливості ідентифікувати транспортні засоби, на які було накладено арешт, з метою зняття цього арешту.
Суд апеляційної інстанції звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з пропозицією відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 484/3118/13-ц, однак ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2024 року у відновлені цього судового провадження відмовлено.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 для захисту своїх прав власника транспортних засобів щодо скасування заходів забезпечення позову шляхом арешту транспортних засобів необхідно звернутися до Первомайського міськрайонного суд Миколаївської області з питань відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 484/3118/13-ц, або оскаржити до апеляційного суду ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2024 року про відмову у відновлені цього судового провадження. 
Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено тих обставин, які є підставою для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.