УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2024 року
м. Київ
Справа № 182/2214/22
Провадження № 51 - 2562 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задоволено частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 рок щодо ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 призначено покарання за ст. 115 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених 
ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України захисник, вказуючи про незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду, не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1 та статей 412-414  КПК України.
Водночас захисник у касаційній скарзі вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду касаційним судом.
Крім того, захисник у своїй касаційні скарзі, хоч і посилається на допущені, на його думку, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень 
статей 413-414, ст. 420 КПК України. 
Також в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 3 примірники копії касаційної скарги та 5 примірників копій судових рішень, що оскаржуються).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 без руху.
Встановити захиснику ОСОБА_5 п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3