ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1008/24 Справа № 185/547/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина О.О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2024 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції) та його захисника Павличука Володимира Петровича (у режимі відеоконференції),
апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подані на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 

встановила:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 03 листопада 2023 року о 23годині 28 хвилин в м. Павлоград по вул. Успенській, 95 керував транспортним засобом “HYUNDAI-Sonata” державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник Павличук В.П. подали апеляційні скарги, які є тотожними за своїм змістом та доводами, відповідно до змісту яких просять постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, ОСОБА_1 та його захисник Павличук В.П. подали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року, як пропущеного з поважних підстав. В обгрунтування заявленого клопотання вказують, що 23 лютого 2024 року захисником до суду першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятість захисника в інших судових процесах, розгляд яких було узгоджено значно раніше. Крім того, сам ОСОБА_1 23 лютого 2024 року прибув до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю його адвоката в інших судових процесах. Після реєстрації даного клопотання ОСОБА_1 повідомив про це секретаря судді, який його відпустив із приміщення суду. Копію постанови суду захисник Павличук В.П. отримав лише 08 березня 2024 року у своєму електронному кабінеті ЄСІТС. 
В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг апелянти вказують на: 
- порушення судом першої інстанції вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки розгляд справи було проведено без участі ОСОБА_1 та його захисника, що позбавило ОСОБА_1 права на захист; 
- ненадання судом першої інстанції належної оцінки доказам, що були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, фактично, суд обмежився лише їх переліком;
- недопустимість долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки про долучення до нього відеозапису, а також відомостей за допомогою якого технічного приладу було здійснено відеофіксацію адміністративного правопорушення. Також сам відеозапис не містить дати та часу зйомки, що є порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, відеозаписом не зафіксовано весь час спілкування поліцейських та водія, а також процедури проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
- недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки з роздруківки із газоаналізатора вбачається, що продуття було зафіксовано о 23 годині 27 хвилин, в той час як зупинка транспортного засобу, відповідно до вищезазначеного протоколу відбулась о 23 годині 28 хвилин, що викликає сумніви щодо законності процесуальних документів, складених щодо ОСОБА_1 
- не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав, в тому числі і права на захист. 
Додатково, ОСОБА_1 , у доводах поданої ним апеляційної скарги вказує, що працівниками поліції спочатку було складено протокол про адміністративне правопорушення, а вже після цього видано направлення на огляд до закладу охорони здоров`я. В порушення Інструкції працівники поліції не супроводили його до медичного закладу, де він би зміг пройти огляд на стан сп`яніння. У зв`язку з чим ОСОБА_1 був змушений самостійно добиратися до медичного закладу, де йому запропонували сплатити за медичний огляд, надавши квитанцію із банківськими реквізитами. Однак зважаючи на нічний час доби здійснити таку операцію було неможливо.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи поданих апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши витребувані із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши самого ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційні скарги підлягають задоволенню за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).
Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).
Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 та його захисника слушними, оскільки апелянтом пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що дійсно, 19 лютого 2024 року захисником на адресу суду було направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в інших судових процесах із зазначенням номерів справ, а також судів в яких захисник буде перебувати у день розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .. Так само матеріали справи містить клопотання самого ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його захисника в інших судових процесах, яке датоване 23.02.2024 року та зареєстровано судом у цей же день. Однак, незважаючи на наявність поданих клопотань, судом 23 лютого 2024 року здійснено розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. В подальшому, судом першої інстанції не були виконані вимоги КУпАП по належному повідомленню особи про результати розгляду справи, оскільки копію оскаржуваного рішення судом не було направлено за місцем проживання ОСОБА_1 або його захисника.
З огляду на викладене в даному випадку наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.9а Правил дорожнього руху.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд не в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно не дослідив матеріали справи та необґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 272830 від 03 листопада 2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 листопада 2023 року, квитанцією пристрою Драгер з результатом огляду – 1,22 проміле, відео-докази, надані посадовою особою органу внутрішніх справ.
Дослідивши надані суду апеляційної інстанції матеріали адміністративної справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, був проведений з порушенням вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП зважаючи на наступне.
Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Законодавцем чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки при наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Підозрювана особа спочатку обов`язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп`яніння, то поліцейський складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Викладене свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів тільки за наявності ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, які перераховані у п. 3 Розділу 1 Інструкції, шляхом інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, у присутності двох свідків, після чого поліцейським складається акт огляду у двох примірниках, один з яких вручається водію, а вже потім складається протокол про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Однак, відповідно до долученого до матеріалів справи відеозапису, встановлено відсутність факту відеофіксації саме огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Так, долучений до матеріалів справи диск мастить три відеофайли. На одному з них зафіксовано факт руху транспортного засобу “HYUNDAI-Sonata” державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку та момент розмови працівників поліції із водієм та іншою особою, яка перебувала на пасажирському сидінні. Другий файл містить часовий проміжок під час якого ОСОБА_3 зачитували вже складений на нього протокол про адміністративне правопорушення. Третій файл свідчить про надання ОСОБА_1 направлення на проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. 
Надані фрагменти відеозапису стосуються зупинки транспортного засобу, проте на ньому не зафіксована процедура проведення огляду водія на стан сп`яніння, починаючи з моменту встановлення відповідних ознак та закінчуючи згодою (або не згодою) водія з результатами огляду на місці, складенням протоколу та його підписання особою.
Таким чином, працівники поліції не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали відеозапису проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних приладів, чим порушили вищевикладені вимоги ст. 266 КУпАП, Порядку, Інструкції з оформлення матеріалів, що є результатом визнання такого огляду недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Крім того, як встановлено з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, навпаки, останній повідомив працівників поліції під час підписання акту огляду та направлення про те, що він не відмовляється від проходження огляду у медичному закладі, на що працівники поліції сказали, що нададуть йому направлення та він, в порядку самостійного звернення, може проїхати до лікарні та пройти огляд.
Апеляційний суд наголошує, що порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі – Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто, в порушення вимог вищенаведених приписів працівниками поліції не було забезпечено доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я.
Також, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо  ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційних скарг про порушення місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд зазначає, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.
За таких обставин постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року слід скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.
У зв`язку із встановленням вищезазначених обставин та прийняттям вказаного рішення суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення решти апеляційних доводів.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,апеляційний суд, -
постановив:
Клопотання  ОСОБА_1 та його захисника Павличука Володимира Петровича - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику Павличуку Володимиру Петровичу строк апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року, як пропущеного з поважних підстав.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Павличука Володимира Петровича – задовольнити.
Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 рокупро притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя Дніпровського
апеляційного суду          О.В. Рябчун