УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 року
м. Київ
Справа № 462/8289/23
Провадження № 51 - 2620 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2023 року, залишеним без зміни ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, ОСОБА_5 засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2023 року по 01 грудня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 76 ч. 3 п. 2 цього Кодексу.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Так, у поданій скарзі прокурор не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону,на його думку, були допущені цим судом, які доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Також прокурор, посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, не навів правового обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до ст. 413 КПК України, не вказав, які положення ст. 75 КК України порушив апеляційний суд, у чому полягають ці порушення, як вплинули чи могли вплинути на законність, обґрунтованість та справедливість оскаржуваної ухвали і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування судового рішення касаційним судом.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 1 примірника копії касаційної скарги разом з копією судового рішення, що оскаржується).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3