УХВАЛА
10 червня 2024 року 
м. Київ
справа №380/13352/22
адміністративне провадження № К/990/20522/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Жука А.В., 
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №380/13352/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачці грошової компенсації за невикористане речове майно за час проходження військової служби за контрактом за період з 28  листопада 2019 року по 03 вересня 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористане речове майно за час проходження військової служби за контрактом за період з 28 листопада 2019 року по 03 вересня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати позивачці додаткової винагороди в розмірі 30 тисяч гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 по 03 вересня 2022 року, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці додаткову винагороду в розмірі 30 тисяч гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 по 03 вересня 2022 року, виплата якої встановлена Постановою №168;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати позивачці матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 6 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 6 розділу XXIII Порядку №260, виходячи із розміру грошового забезпечення позивачки на дату звільнення з військової частини НОМЕР_1 - 03 вересня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати позивачці матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку №260;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку №260, виходячи із розміру грошового забезпечення позивачки на дату звільнення з військової частини НОМЕР_1 - 03 вересня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати позивачці грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку у зв`язку з вихованням 2-х дітей віком до 15 років за 2019 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2020 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2021 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2022 рік тривалістю 10 календарних діб, виплата якої передбачена статтею 19 Закону України «Про відпустки»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку у зв`язку з вихованням 2-х дітей віком до 15 років за 2019 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2020 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2021 рік тривалістю 17 календарних діб, за 2022 рік тривалістю 10 календарних діб, виплата якої передбачена статтею 19 Закону України «Про відпустки», виходячи із розміру грошового забезпечення позивачки на дату звільнення з військової частини НОМЕР_1 - 03 вересня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати позивачці підйомної допомоги у зв`язку із її переміщенням з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , виплата якої передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05 лютого 2018 року №45 (далі - Порядок №45);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці підйомну допомогу у зв`язку із переміщенням позивачки з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , виплата якої передбачена Порядком №45.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаного речового майна за час проходження військової служби за період з 01 травня 2022 року по 03 вересня 2022 року. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаного речового майна за час проходження військової служби за період з 01 травня 2022 року по 03 вересня 2022 року. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку №260. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку №260, виходячи із розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 на дату звільнення з військової частини НОМЕР_1 - 03 вересня 2022 року. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в розмірі грошового забезпечення військовослужбовця. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі грошового забезпечення військовослужбовця. 
В решті позовних вимог відмовлено.
27 травня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №380/13352/22.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, доводи касаційної скарги та додані до неї документи, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що учасники справи у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1)  щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2)  щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивачка є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» суду касаційної інстанції не надано і в судових рішеннях такої інформації немає.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2023 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Обставин, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, що підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої, четвертої статті 12 та частини четвертої статті 257 КАС України, немає.
Ураховуючи, що ця справа є справою незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт. 
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі не наведено фактів наявності значного суспільного інтересу, а також не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
З огляду на зазначене та враховуючи, що заявник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
За таких обставин Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №380/13352/22.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк   А.В. Жук