ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«28» травня 2024 року
м. Харків
справа № 624/194/24
провадження № 22ц/818/2028/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів – Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Волобуєва О.О., 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , представниця заявника ОСОБА_2 ,
особа, яка може отримати статус учасника справи - філія Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство «Укргазвидобування», представник особи, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року в складі судді Куст Н.М.
                                        в с т а н о в и в:
У березні 2024 року ОСОБА_1 , особа, яка може отримати статус учасника справи: філія Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову про визнання незаконним та скасування наказу про зміну істотних умов праці.

Заява мотивована тим, що він з листопада 2016 року по теперішній час працює у Акціонерного товариства «Укргазвидобування», філія Бурове управління «Укрбургаз» на посаді головного фахівця відділу економічної, інформаційної та кадрової безпеки Бурове управління «Укрбургаз».

15 березня 2024 року в 13:10йому надано попередження від 15 березня 2024 року та наказ № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укрвидобування» про зміну істотних умов праці. 
З даним наказом його попереджено про зміну істотних умов праці, а саме встановлено неповний робочий день тривалістю 48 хвилин з 08 годин до 08:48 годин щодня з понеділка по п`ятницю з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Зміни істотних умов праці, запроваджені цим наказом вступають у дію, починаючи з 18 березня 2024 року, але в будь-якому випадку не раніше повідомлення працівників про такі зміни. Підставою видачі даного наказу є наказ філії Бурове управління «Укрбургаз» від 12 березня 2024 року №338 «Про зміни в організації виробництва і праці» та службова записка менеджера з управління персоналом відділу організаційного розвитку Департаменту організаційного управління Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Зазначив, що 15 березня 2024 року о 13:23 годин він шляхом надсилання через електронну систему філії Бурове управління «Укрбургаз» та накладенням електронного цифрового підпису подано запит про надання для ознайомлення наказу філії Бурове управління «Укрбургаз» від 12 березня 2024 року №338 «Про зміни в організації виробництва і праці» та службової записки менеджера з управління персоналом відділу організаційного розвитку Департаменту організаційного управління Акціонерного товариства «Укргазвидобування». Проте, станом на 18 березня 2024 року відповідь не надійшла. За інформацією з електронної системи «Мегаполіс» звернення виконано 18 березня 2023 року.

Вказав, що оскільки з даним наказом та підставами його ухвалення він не погоджується і вважає їх не законними та такими що порушують його конституційні і трудові права, він має намір їх оскаржувати шляхом подачі позову про визнання незаконним та його скасування.

Вважав, що даний наказ є намагання звільнити працівників відділу в обхід процедури скорочення штату працівників вже існуючих відділів, які виконують ті самі функції, які виконує новостворений відділ з місцем розташування в місті Києві Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Просив зупинити дію наказу №367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праці до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказу про зміну істотних умов праці.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову про визнання незаконним та скасування наказу про зміну істотних умов праці – задоволено;зупинено дію наказу №367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праці до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказу про зміну істотних умов праці.

Не погоджуючись з ухвалою суду Акціонерне товариство «Укргазвидобування» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права. Так, вважав, що оскаржувана ухвала не містить мотивів, якими б суд обґрунтовував правомірність застосованого захисту шляхом задоволення заяви. Зазначив, що обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, зводяться до оцінки правомірності дій керівництва товариства, тоді як питання обґрунтованості майбутніх позовних вимог дій відповідача неможливо вирішити під час розгляду заяви про забезпечення позову. Вважав, що заява ОСОБА_1 як і оскаржувана ухвала, ґрунтуються лише на припущеннях заявника, не містять обґрунтувань щодо перешкод для виконання судового рішення у разі визнання судом незаконним та скасування наказу № 367 від 15 березня 2024 року. Вказав, що заява ОСОБА_1 та зупинення дії наказу «Про зміни в організації виробництва і праці» № 367 від 15 березня 2024 року повністю тотожна позовній заяві про визнання незаконним та скасування наказу про зміни істотних умов праці. Таким чином фактично суд ухвалив рішення про визнання незаконним та скасування наказу про зміни умов праці без розгляду справи по суті. Вказав, що на теперішній час справа розглядається. Її розгляд призначено на 19 червня 2024 року.

29 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що 15 лютого 2024 року його було запрошено електронним листом, який надійшов від кадрового підрозділу філії Бурове управління «Укрбургаз» на його робочу електронну пошту через поштовий сервіс «Qutloсk» на співбесіду за участю заступника генерального директора з безпеки та мобілізаційної роботи Акціонерного товариства «Укргазвидобування» ОСОБА_4 , виконуючого обов`язки директора філії Бурове управління «Укрбургаз» ОСОБА_5 та менеджера з управління персоналом відділу організаційного розвитку Акціонерного товариства «Укргазвидобування» ОСОБА_6 . Під час співбесіди йому запропоновано було розглянути питання щодоможливості припинення трудового договору з ним за угодою сторін з 01 березня 2024 рокуз відповідним розрахунком вихідної допомоги без урахувань положень Колективного договору щодо порядку звільнення та надання вихідної допомоги працівнику у зв`язку зі звільненням на підставах реорганізації в структурі підприємства. В разі незгоди позивача на такі умови звільнення, відповідач пригрозив переведенням на 48 хвилинний робочий день з відповідною пропорційною оплатою праці, що розцінюється ним як елемент примусу до прийняття необхідного відповідачу рішення, оскільки об`єктивних підстав введення змін істотних умов праці конкретно стосовно нього, як працівника в штатній структурі філії Бурове управління «Укбургаз» не було. Змін організаційної структури в самій філії Бурове управління «Укрбургаз» у вигляді ліквідації, трансформації або іншого стосовно діючого підрозділу безпеки не проводилось. За наявних обставин у нього виникла реальна загроза вступу в силу неправомірного наказу, за допомогою якого у відповідача з`явилася б можливість для подальшого його звільнення і, відповідно, неможливості відновити його порушені права у межах одного позову щодо визнання недійсним наказу та його скасування. Ухвалою суду про забезпечення позову зупинено дію наказу як документа, оскільки він не був запроваджений з волі самого відповідача. Таким чином, суд цілком слушно виходив зтого, що зупинивши дію наказу №367, фактично як документа, що не був реалізований, забезпечить можливість сторонам спору справедливе виконання рішення суду за результатами судового розгляду. Поряд з цим, ухвала не позбавляла відповідача можливості укладання іншого наказу замість того, що втратив легітимність через не реалізацію його положень. Зупинення дії наказу як засіб забезпечення позову носить тимчасовий характер до вирішення спору судом по суті. У разі задоволення його вимог не позбавляє відповідача права на здійснення своїх законних інтересів в частині організаційно-штатних змін та можливого його звільнення, а лише має на меті проведення цих заходів не всупереч, а у відповідності до чинного трудового законодавства з урахуванням його законних інтересів. Водночас, скасувавши заходи забезпечення, апеляційний суд позбавив би його захисту до набрання законної сили рішенням суду у справі через механізм (інститут) забезпечення позову від посилення порушень та поглиблення наслідків протиправних, недобросовісних дій відповідача, які нівелюють ефективний захист за результатами судового розгляду та створюють перешкоди для виконанні рішення суду.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 24 травня 2024 року та 28 травня 2024 року до суду апеляційної інстанції відповідно від ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» необхідно задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник навів достатньо доказів для необхідності застосування заходів забезпечення позову до подачі позову.

Матеріали справи свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебувала заява ОСОБА_1 , особа, яка може отримати статус учасника справи: філія Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про забезпечення позову до подання позову про визнання незаконним та скасування наказу про зміну істотних умов праці.

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 посилався на те, що15 березня 2024 року він ознайомився з попередженням від 15 березня 2024 року та наказом № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укрвидобування» про зміну істотних умов праці, яким встановлено неповний робочий день тривалістю 48 хвилин з 08 годин до 08:48 годин щодня з понеділка по п`ятницю з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Зміни істотних умов праці, запроваджені цим наказом вступають у дію, починаючи з 18 березня 2024 року, але в будь-якому випадку не раніше повідомлення працівників про такі зміни. 

Вважав, що даний наказ є намагання звільнити працівників відділу в обхід процедури скорочення штату працівників вже існуючих відділів, які виконують ті самі функції, які виконує новостворений відділ з місцем розташування в місті Києві Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Вказав, що оскільки з даним наказом та підставами його ухвалення він не погоджується та вважає їх не законними та такими що порушують його конституційні та трудові права, він має намір їх оскаржувати шляхом подачі позову про визнання незаконним та його скасування.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У частині першій статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини друга, третя статті 150 ЦПК України).

Згідно з частиною десятою статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. 

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання (частини шоста-восьма статті 153 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання.

Так, зокрема, частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів. 

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він має намір пред`явити позов до філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праці.

В свою чергу в заяві про забезпечення позову до подачі позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праці до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказу про зміну істотних умов праці.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував приписи частини десятої статті 151 ЦПК України щодо неможливості вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню пред`явлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечивши майбутній позов про визнання незаконним та скасування наказу № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праці шляхом зупинення дії цього наказу, суд першої інстанції фактично вирішив спір без розгляду справи по суті, що є порушенням вимог процесуального права.
В абзаці другому частини десятої статті 150 ЦПК України зазначено, що обмеження (мається на увазі вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог) не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Тобто фактично у справі, що переглядається, суд застосував заходи забезпечення позову, які визначені частиною десятою статті 150 ЦПК України та пов`язані із захистом прав викривачів. Проте, ОСОБА_1 не обґрунтовував заяву тим, що наказ № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов працівиданий у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».
Отже, підстав для застосування абзацу другого частини десятої статті 150 ЦПК України у цій справі не існує.

Застосування такого виду забезпечення позову, за змістом якого фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, суперечитиме меті процесуального інституту забезпечення позову та знівелює принципи цивільного процесуального законодавства, оскільки саме під час ухвалення рішення по суті спору суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи потрібно позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

З урахуванням підстав позову у цій справі позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду судом справи по суті.

Відтак обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову до подачі позову у виді зупинення дії наказу № 367 від 15 березня 2024 року філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну істотних умов праціє недопустимим згідно з абзацом першим частини десятої статті 150 ЦПК України, оскільки таке забезпечення призведе до фактичного вирішення позову шляхом його задоволення без розгляду справи по суті.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 592/5961/22 (провадження № 61-11725св22), від 17 квітня 2024 року у справі № 523/828/23 (провадження № 61-8276св23).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний ОСОБА_1 та вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є недопустимими видами забезпечення та не можуть бути застосовані, оскільки прямо суперечать меті процесуального інституту забезпечення позову та нівелюють принципи цивільного процесуального законодавства. 

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції в порушення принципів розумності, співмірності, норм процесуального права та неправильно застосувавши норми матеріального права, необґрунтовано задовольнив заяву, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
                                               п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» - задовольнити.
Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року – скасувати та ухвалити нове.
Заяву ОСОБА_1 , особа, яка може отримати статус учасника справи: філія Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про забезпечення позову до подання позову про визнання незаконним та скасування наказу про зміну істотних умов праці – залишити без задоволення. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю. М. Мальований

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 травня 2024 року.