ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року	Львів	Справа № 460/16775/23 пров. № А/857/24967/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року  у справі № 460/16775/23 (суддя Дуляницька С.М., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

                                                        В С Т А Н О В И В:          

12 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася у Рівненський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач - 2) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 03.02.2023 №172850018455, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком зі  зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язати відповідача-2 призначити та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 22.11.2022 (дня подання відповідної заяви) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що маючи загальний страховий стаж більше 34 роки, статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та проживаючи в зоні посиленого радіологічного контролю більше 4 років станом на 01.01.1993 та понад 11 років загалом, 22.11.2022 (по досягненню повних 56 років) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, рішенням відповідача-1 (який був визначений розглядати надані позивачем документи за принципом екстериторіальності) від 03.02.2023 №172850018455 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, зіславшись на те, що період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 8 років 9 місяців 18 днів, з  яких 4 роки 1 місяць 17 днів станом на 01.01.1993 (пенсійний вік зменшується на 2 роки). Тому, як вважав відповідач-2, позивачка набуде право на призначення пенсії з 16.04.2024 (зі зниженням пенсійного віку на 2 роки – по досягненню 58 річного віку). Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача-1, ОСОБА_1 звернулася у суд першої інстанції за захистом своїх прав.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року  у справі № 460/16775/23  позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 03.02.2023 №172850018455, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 22.11.2022 (дня подання відповідної заяви) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір у розмірі 858,88 грн.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачка набула законного права на призначення пенсії по зменшенню пенсійного віку на 5 років (2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку – проживання станом на 26.04.1986 по 31.07.1986) та додатково 3 роки за повних 9 років проживання, роботи, але не більше 5 років (відповідно пенсійний вік 60 – 5 (зниження пенсійного віку) = у 55 років – набуття права на призначення пенсії), що свідчить про протиправність та незаконність оскарженого рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №172850018455 від 03.02.2023.
Вказане рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач-2, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням позиції викладеної у апеляційній скарзі.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що 22.11.2022 ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 16.12.2022 №172850018455 позивачці призначено пенсію за віком на умовах ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 11.11.2022.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №172850018455 від 03.02.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що заявниця не досягла відповідного віку. За змістом вказаного рішення, вік заявниці складає 56 років, загальний страховий стаж – 34 роки 10 місяців 20 днів, за доданими документами період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю зараховано з 11.08.1986 по 27.09.1990 згідно довідки від 21.07.2022 №1057, акту проведення зустрічної перевірки від 24.10.2022 №1700-1102-1/4646, довідки від 09.08.2022 №9.0-08/84 та період з 01.01.1993 по 01.09.1997 згідно факту роботи в КСП «Степанівське» відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 31.12.1983, довідки від 04.11.2022 №68 та відмітки в паспорті, згідно з якої заявниця прописана з 04.10.1990 в м.Рівне. Відтак, період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 8 років 9 місяців 18 днів, з яких 4 роки 1 місяць 17 днів станом на 01.01.1993 (пенсійний вік зменшується на 2 роки). Дата з якої особа набуде право на призначення – з 16.04.2024.
Вважаючи дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними, позивака звернулася до Рівненського окружного адміністративного сду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
аконом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ) врегульовано основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає.
Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон№1058-IV).
Зокрема, ч.1 ст.26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового  стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше15 років страхового стажу.
Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони  станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(далі-Порядок №22-1).
Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких за значено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Відтак Порядком №22-1 чітко відображено які саме документи засвідчують особливий статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. Підтвердження іншими документами такого статусу, які визначення права на призначення пенсії за віком із зниженням відповідного пенсійного віку з урахуванням інших відомостей – не передбачено чинним законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про призначення пенсії від 22.11.2022 позивачем додано довідки Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 21.07.2022 №1057 та від 09.11.2022 №1554 про періоди проживання в зоні радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, дублікат посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) Серії НОМЕР_2 від 01.12.1993, виданого Рівненською обласною державною адміністрацією.
Згідно зі ст.65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року №501(далі–Порядок №51, в редакції, чинній станом на дату видачі позивачу вперше посвідчення у1993році), передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відтак, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період проживання та роботи на забруднених територія хто що є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року у справі №21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі №152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі №464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі №212/5780/16-а.
Пунктом 6 Порядку №501 передбачено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993р . прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
За наведених вище обставин, слід зазначити, що видавши позивачці посвідчення Серії В-І категорії 4, держава в особі Рівненської обласної державної адміністрації визнала, що ОСОБА_1 має право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-ХІІ, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.
Наданими відповідачам довідками Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 21.07.2022 №1057 від0 9.11.2022 №1554 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала в смт. Степань Сарненського району Рівненської області: з 07.04.1986 по 04.12.1987 (1 рік 7 місяців 9 днів); з 04.12.1987 по 27.09.1990 (2 роки 9 місяців 23 дні); з 27.09.1990 по 01.09.1997 (6 років 11 місяців 4 дні). Підстава видачі довідки: будинкова книга та акт обстеження житлових умов.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", село Степань Сарненського району Рівненської області відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).
З наданих відповідачам документів, передбачених Порядком №22-1, вбачається, що станом на 01.01.1993 позивачка проживала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (6 років 8 місяців 6 днів в продовж періоду роботи з 26.04.1986 по 31.12.1992), а станом на дату звернення до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії – 11 років 4 місяці 6 днів (за період з 26.04.1986 по 01.09.1997).
Вказані обставини встановлюють для ОСОБА_1 право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років (2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку) та додатково 3 роки за повних 9 років проживання, роботи, але не більше 5 років (відповідно пенсійний вік 60–5 (зниження пенсійного віку) = у 55 років – набуття права на призначення пенсії).
Щодо посилання апелянта на відомості реєстрації позивачки з 04.10.1990 в м.Рівне, то суд апеляційної інстанції зазначає, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до наданих Пенсійному органу документів підтверджено довідками органів місцевого самоврядування.
Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.
Факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю засвідчує виключно довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).
Також слід зазначити, що підтвердження факту проживання у забрудненій зоні додатково (окрім довідки органу місцевого самоврядування) підтверджено свідоцтвами про народження дітей (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ).
Архівною довідкою ТОВ «Високовольтнийсоюз–РЗВА» від 09.08.2022 №9.0-08/84 підтверджується факт роботи позивачки у м.Рівному на Рівненському заводі високовольтної апаратури в період з 15.04.1985 по 24.04.1989. Довідка містить записи про перебування ОСОБА_1 у відпустках для догляду за дітьми: з 11.08.1986 по 15.06.1987 – для догляду за дитиною до досягнення 1-го року; з 16.06.1987 по 12.08.1987 – для догляду за дитиною до 1,5 річного віку; з 05.12.1987 по 12.10.1988 – для догляду за дитиною до 1-го року; з 13.10.1988 по 10.04.1989 – для догляду за дитиною до 1,5 річного віку; з 11.04.1989 по 24.04.1989–для догляду за дитиною до 2-хрічного віку.
Відповідно до ст. 179 КЗпП Української РСР жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю п`ятдесят шість календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох і більше дітей-сімдесят) календарних днів після родів і, за їх бажанням, при наявності загального трудового стажу не менше одного року частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню.
З 07.04.1986 (як зазначено у довідці органу місцевого самоврядування про початок періоду проживання позивача в забрудненій зоні, зокрема із дня аварії 26.04.1986), враховуючи дату народження старшого сина позивача - ОСОБА_2 15.06.1986, ОСОБА_1 перебувала у оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, як це передбачалось ст. 179 КЗпП Української РСР.
Також, з врахуванням дат народження другої та третьої дитини позивачки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено факт подальшого проживання позивачки в забрудненій зоні (як вказано в довідках органу місцевого самоврядування) та догляду за дітьми, незважаючи на наявність запису в трудовій книжці про роботу ОСОБА_1 (з урахуванням довідки роботодавця про перебування у відпустках по догляду за дітьми).
Актом зустрічної звірки відповідача-2 від 24.10.2022 №1700-1102-1/4646 підтверджується факт проживання в смт. Степань Сарненського р-ну Рівненської області за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , в період  з 07.04.1986 по 04.12.1987 та з 04.12.1987 по 27.09.1990. При цьому, з аналізу змісту зазначеного акту вбачається, що Пенсійними органами перевірявся лише факт реєстрації позивача у цьому населеному пункті. При цьому, факт роботи ОСОБА_1 з 1989 в смт. Степань та проживання в сукупності даним актом перевірки не охоплено.
Відтак, в процесі перевірки факту реєстрації позивачем місця проживання Пенсійним органом підтверджується початкова дата проживання – 07.04.1986, а не 11.08.1986, як вважає відповідач-1.
Відповідач-1 при ухваленні рішення також вважав відсутніми докази проживання позивача в забрудненій зоні з 28.09.1990 по 31.12.1992, зважаючи на реєстрацію її місця проживання в м. Рівне з 04.10.1990.
Зазначені висновки відповідача-1 є безпідставними та необґрунтованим, позаяк, довідкою СГПП «Степанське» від 10.04.2022 №7 (яка підтверджується також відомостями трудової книжки) підтверджується факт роботи ОСОБА_1 членом колгоспу, зокрема і з червня 1989 по липень 1997 року, а факт проживання в цей період в смт. Степань підтверджується довідками селищної ради.
Суд апеляційної інстанції взявши до уваги викладені обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позивачка набула законного права на призначення пенсії по зменшенню пенсійного віку на 5 років (2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку – проживання станом на 26.04.1986 по 31.07.1986) та додатково 3 роки за повних 9 років проживання, роботи, але не більше 5 років (відповідно пенсійний вік 60 – 5 (зниження пенсійного віку) = у 55 років – набуття права на призначення пенсії), що свідчить про протиправність та незаконність оскарженого рішення відповідача-1.
З врахуванням зазначених фактів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушені права, свободи та інтереси ОСОБА_1 підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 03.02.2023 №172850018455, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року  у справі № 460/16775/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук