ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/19633/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року в адміністративній справі №160/19633/23 за позовом Військової академії (м.Одеса) до   ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,- 

УСТАНОВИВ:
04.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить: 
- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Військової академії (м. Одеса) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 31657 (тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят сім) грн. 75 коп.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року адміністративний позов Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі – повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Військової академії (м.Одеса) від 25.05.2018 №106 (витяг містить у матеріалах справи) курсанта четвертого навчального курсу 345 навчальної групи факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення солдата ОСОБА_1 , відрахованого з навчання наказом начальника Військової академії від 25 травня 2018 року №37-РС, та такого, що вислужив встановленні терміни строки строкової військової служби з 25 травня 2018 року виключено із списків особового складу академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік. Припинено доступ до відомостей що містять державну таємницю. 
У наведеному наказі було зазначено, що згідно Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, солдату ОСОБА_1 необхідно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса) з 30.07.14 по 25.05.18 року в сумі 46657 (сорок шість тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 75 копійок.
У зв`язку із не відшкодуванням витрат у добровільному порядку, позивачем заявлено позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м.Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 31657 (тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят сім) грн. 75 коп.
Отже, спірні відносини пов`язані із публічною службою, законодавством регламентовано місячний строк звернення особи до адміністративного суду (ч.5 ст.122 КАС України).
За таких обставин, строк звернення до суду із цими позовними вимогами необхідно обраховувати з моменту відрахування відповідача з військової академії, оскільки саме з цього моменту позивач повинен був дізнатись про порушення особою (відповідачем) договірних умов (умов контракту), відтак про набуття права на звернення до суду з відповідним позовом.
Тобто, починаючи з 26.05.2018 р. (наступний день після 25.05.2018 р.) розпочався перебіг місячного строку звернення позивача до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача.
З позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 31 657 грн. 75 коп. Військова академія (м. Одеса) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04 серпня 2023 року
Частиною четвертою статті 5 КАС України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених          Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одним із видів військової служби - є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.
Частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
За приписами частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д",  "е",   "є", "з",   "и" пункту 1 та   підпунктів "д", "е",   "є",          "ж","з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до      порядку          і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Частиною першою  статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Встановлено, що ОСОБА_1 відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення 25 травня 2018 року.
04 серпня 2023 року, тобто більше ніж через п`яти роки направлено позивачу вимогу-пропозицію про необхідність на протязі 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості з витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 31 657,75 грн.
Застосовуючи приписи частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що у вищого військового навчального закладу виникає право на стягнення з курсанта витрат на навчання після відрахування курсанта з військового навчального закладу у випадках, передбачених цією нормою права. 
При цьому ані Закон № 2232-ХІІ, ані Порядок № 964 не встановлює обов`язковості направлення особі повідомлення (вимоги, претензії тощо) щодо відшкодування витрат на навчання перед звернення до суду з цього питання, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції, що про порушення відповідачем умов контракту позивач дізнався  з моменту відрахування відповідача з військової академії.
Відповідно, з цього моменту у позивача виникло права на звернення до суду з цим позовом, та розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача.
Звернувшись до суду з цим з позовом 04.08.2023 року, позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.
Пропуск строку звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними, і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами.
Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, адже позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Звернення позивача до відповідача із вимогою про відшкодування витрат на навчання  04.08.2023 року, як вірно вказав суд першої інстанції, не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. 
Факт направлення позивачем відповідачу вимоги 14.07.2023 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав.
За приписами пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позивачем пропущено встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом, а підстави, які заявлені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, правильно визнані неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Відтак доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи Військової академії (м.Одеса) не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) - залишити без задоволення.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року в адміністративній справі №160/19633/23-залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко