ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/2474/14-ц
Номер провадження 22-ц/818/930/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року                           м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Березюк А.І.,
представника ОСОБА_1 адвоката Шандули О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2023 року в складі судді Гуменного З.І. у справі № 636/2474/14-ц  за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Чугуївського міського суду Харківської області 17 грудня 2019 року по справі № 636/2474/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним.
Заява мотивована тим, що пройшовши усі сходи Судової влади Україні, і не отримавши законного та справедливого судового рішення, заявник із батьком, представником якого вона приймала участь у справі, як громадяни України, вирішили звернутися до Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), тому що національними судами були ухвалені рішення в порядку цивільного судочинства з порушенням вимог Конвенції – пункту 1 статті 6 та статті 13, що й зазначив у своєму рішенні ЄСПЛ по справі «Макаров та інші проти України» (заява № 49715/18 та 2 інші заяви). Питання перегляду рішення національної судової інстанції відповідно до рішення ЄСПЛ регулює Цивільний процесуальний кодекс України. Заявник вимушена клопотати про перегляд судового рішення суду першої інстанції згідно статті 425 ЦПК України, з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 3 частини 3 статті 423 ЦПК за нововиявленими та виключними обставинами до суду, який ухвалив судове рішення, оскільки в справі маються обставини, передбачені статтею 423 глави 3 розділу V ЦПК України, які є підставою для перегляду справи, внаслідок порушенням Україною міжнародних зобов`язань при розгляді судових актів національних судів: «встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною (серед іншого, рішенням ЄСПЛ), порушення Україною - міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом» - «виключні обставини». Також, підставою для перегляду справи заявник вказує істотні для неї обставини, що не встановлені судом, та не були, і не могли бути відомі особі, яка звернулася з заявою, виявляються: «нововиявлені обставини». Обґрунтуванням необхідності перегляду судового рішення у зв`язку з ухваленим рішенням ЄСПЛ виявляються наступні факти: Згідно чинного законодавства України передбачено загальний порядок виконання рішень ЄСПЛ, встановленого Законом України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», відповідно до якого виконанням рішення ЄСПЛ є: а) виконання рішення обов`язковим для виконання Україною згідно ст. 46 Конвенції (стаття 2 «Виконання рішення»); б) виплата Стягувачеві (Заявникові) відшкодування справедливої компенсації державою Україна (стаття 8 «Виплата відшкодування»); в) вжиття додаткових заходів індивідуального характеру (стаття 10 «Додаткові заходи індивідуального характеру») з метою забезпечення відновлення порушених прав, які передбачають можливість повторного розгляду справи, включаючи відновлення провадження в справі настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Заявник також зазначає, що безумовно, виплата справедливої компенсації (відшкодування) державою за рішенням ЄСПЛ являє собою важливий елемент його виконання, однак, сама по собі, вона не може виправити допущене порушення державою і єдиним ефективним засобом для такого виправлення і приведення стану заявника в той же стан, у якому він перебував до порушення Конвенції (restitutio in integrum), є відновлення провадження та повторний розгляд справи за нововиявленими та винятковими обставинами в разі встанови Конституційним Судом України в національній судовій інстанції (відповідно до Закону, цей елемент виконання являє собою «вжиття додаткових заходів індивідуального характеру»).
Посилаючись на вказане ОСОБА_1 просила виправити допущене порушення державою пункту 1 статті 6 і статті 13; пункту 1 протоколу Конвенції про захист прав людини й основних свобод; встановити у рішенні суду порушення статей і протоколів Конвенції; переглянути судове рішення від 17 грудня 2019 року за нововиявленими та виключними обставинами у межах виявлених обставин - фальсифікації доказів; перевірити наявність або відсутність підстав для висновку про те, що облік таких обставин мав би вирішальне значення в рішенні спору; скасувати судове рішення суду першої інстанції у повному обсязі; відновити провадження по справі № 636/2474/14-ц «Про визнання шлюбу недійсним» в справі настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану і призначити її на новий розгляд.
16 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Юрчеко Віктор Володимирович, подала відзив в якому просила відмовити у задоволенні заяви.
Відзив мотивовано тим, що предметом позову по справі № 636/2474/14 є визнання недійсним шлюбу, що був укладений між ОСОБА_4 та відповідачем, однак враховуючи, що позовні вимоги, викладені в пунктах 1, 2 прохальної частини заяви про перегляд, в позовній заяві не заявлялись, предметом первісного розгляду по справі № 636/2474/14, не були, відповідно, вони не можуть бути предметом розгляду на підставі заяви про перегляд, так як є фактично новими позовними вимогами, і не можуть розглядатися на такій стадії судового процесу, як перегляд рішення. 
Зазначила, що ОСОБА_1 захистила своє право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку шляхом звернення до ЄСПЛ: за результатами її звернення ЄСПЛ 06 жовтня 2022 року прийнято рішення у справі «Макаров та інші проти України», яким встановлено факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження по справі за позовом ОСОБА_2 у національних судах України, та присуджено в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди 500 євро. Однак додаткові заходи індивідуального характеру, вказаним рішенням ЄСПЛ не визначено, відповідно, вони не можуть бути застосовані судами при судовому провадженні по справі № 636/2474/14.
Вказала, що з тексту заяви про перегляд рішення вбачається, що заявник вважає нововиявленим обставинами таке: - фальсифікація доказів (свідомо неправдиві покази стороною відповідача, завідомо неправдивий висновок експерта з судово-психіатричної експертизи); - навмисне знищення доказів судом першої інстанції, а виключними обставинами заявник вважає винесенні ЄСПЛ рішення за її скаргою 06 жовтня 2022 року.
Вважає, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. 
Заявлені в заяві підстави для перегляду рішення не можна вважати нововиявленими обставинами, вказані підстави є вимогами заявника про переоцінку доказів, що були оцінені судом першої та апеляційної інстанції в процесі розгляду справи, а рішенням ЄСПЛ від 06 жовтня 2022 року встановлено факти порушення судами України виключно строків розгляду справи № 636/2474/14, будь-яких інших порушень не встановлено, про вказане свідчить незастосування ЄСПЛ до держави Україна заходів додатково впливу, які передбачені статтею 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». 
Крім того, заявником не було надано жодного доказу факту порушення Україною будь-яких міжнародних зобов`язань при вирішенні судами справи № 636/2474/14, при розгляді вказаної справи позовні вимоги щодо міжнародних зобов`язань заявлені не були та, відповідно, не розглядались.
Крім того, вважає, що заява про перегляд подана не уповноваженою на те особою.
24 листопада 2023 року та 26 листопада 2023 року ОСОБА_1 та її представник адвокат Шандула Олександр Олексійович подали заперечення на відзив в яких просили задовольнити заяву.
Заперечення на відзив мотивовані тим, що статтею 365 ЦПК України визначено порядок розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільному судочинстві, обов`язок повідомлення осіб про час і місце розгляду, повноваження суду за наслідками розгляду та право апеляційного оскарження і у частині 2 статті 365 ЦПК України зазначено, що розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд; розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Отже, суд має повноваження за наслідком розгляду заяви не лише скасувати рішення, але й прийняти нове рішення по суті справи. Представник заявника вважає, що позиція представника відповідачки щодо неможливості переглянути справу по суті і винести нове рішення у справі не ґрунтується на чинному законодавстві та судовій практиці. Заявницею ОСОБА_1 подана заява до суду першої інстанції не використовується як прихована апеляція (замасковане оскарження), а направлена, суто, для виправлення судової помилки суттєвого характеру, яка виникла з причин, що не залежать від суду, позивача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Биченко А., які брали участь у справі.
Також вказано, що у справі про недійсність шлюбу, у будь-якому випадку розмір присудженої ЄСПЛ компенсації був сміховинним у порівнянні із  тими величезними матеріальними і моральними збитками, заподіяними заявнику ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_5 , тому факт присудження позивачу ОСОБА_2 такої мізерної компенсації не може позбавити його статусу «жертви», яке він мав та продовжує мати його правонаступник ОСОБА_1 .
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що жодного доказу, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду, заявником не надано. До того ж ЄСПЛ по суті спору у справі жодного висновку не зроблено. Факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження, встановлений ЄСПЛ, не є виключною обставиною для перегляду судового рішення, а нововиявленими обставинними цей факт також не може вважатися, тоді як інші нововиявлені обставини у заяві не вказані, отже заявником не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими чи виключними обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими чи виключними обставинами.
03 січня 2024 року ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити її заяву.
Апеляційна скарга мотивована доводам які є аналогічними доводам викладеним в заяві та у запереченнях на відзив. Крім того, зазначила, що процедура поновлення провадження необхідна у зв`язку з винесенням рішення ЄСПЛ, коли у провадженні по справі висувається нова обставина – встановлення ЄСПЛпорушення положень Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Ця процедура відновлення провадження передбачає можливість перегляду рішення суду, що набрав чинності, з тієї підстави, що ЄСПЛ у ньому констатував порушення права, гарантованого Конвенцією. Таким чином, порушення Конвенції і є обставиною, що є підставою для повторного перегляду судового рішення та поновлення провадження у справі та є вагомою підставою. Однак, якщо незаконна ситуація зберігається й надалі після перегляду справи в ЄСПЛ, незважаючи на те, що ЄСПЛ встановив порушення Конвенції, перегляд справи необхідний обов`язково, і тоді провадження у справі поновлюється.
ОСОБА_3 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_6 , представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 травня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
ОСОБА_6 отримала 04 травня 2024 (т.7, а.с. 86);
Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області отримано через електронний кабінет 25 квітня 2024 (т.7, а.с. 85).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Шандулу О. О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі – Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Чугуївським міським судом Харківської області від 17 грудня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу укладеного 21 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 недійсним та визнання ОСОБА_2 спадкоємцем 1 черги – відмовлено (т. 5, а.с. 15-21).
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення та рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року залишено без змін (т. 5, а.с. 188-190). 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року  відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня  2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року  по даній справі(т. 6, а.с. 24-26).
ОСОБА_1 захистила своє право на справедливий розгляд справи шляхом звернення до ЄСПЛ. За результатами її звернення ЄСПЛ 06 жовтня 2022 року прийнято рішення у справі «Макаров та інші проти України», яким встановлено факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження по справі за позовом ОСОБА_2 у національних судах України, та присуджено в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди 500 євро. Будь-які додаткові заходи індивідуального характеру, вказаним рішенням ЄСЗПЛ не визначено (т.6, а.с. 82-84).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 лютого 2019 року у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є такими нововиявленими або виключними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 2  статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно з частиною 4 статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Відповідно до частини 5  статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.
Практикою ЄСПЛ визначені такі критерії для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає в тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х; див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).
Процедура перегляду остаточного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v. Moldova №2), №19960/04, п.46). Однак, суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.
Саме національні суди оцінюють факти та надані їм докази (див. рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain) [ВП], № 30544/96, п.28, ECHR 1999-I).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини 4 статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.
Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною 2 статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною 2 статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Такі висновки наведені у пунктах 25, 26, 27, 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року по справі №127/10129/17.
Отже, відповідно до пункту 1 частини 2 статті  423, пункту 1 частини 1 статті  424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.
У справі, що розглядається, заявник, в обґрунтування підстав для перегляду рішення Чугуївського міського суду Харківської області 17 грудня 2019 року по справі № 636/2474/14-ц вказує, що рішенням ЄСПЛ встановлено факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження, що на її думку є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами.
Крім того, зазначає про зникнення переліку документів з матеріалів справи. 
Обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими або виключними обставинами у розумінні частини 2 статті 423 ЦПК України, інших обставин, передбачених частиною 2  статті 423 ЦПК України, заявником не наведено.
З огляду на зміст рішення ЄСПЛвід 06 жовтня 2022 року у справі «Макаров та інші проти України», у якому констатовано надмірну тривалість цивільних проваджень, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування судового рішень, про перегляд якого подано заяву, відсутні, оскільки можливість перегляду обумовлюється самим порушенням, установленим у рішенні Європейського суду з прав людини, проте повторний розгляд справи не відновить порушених прав ОСОБА_1 , викликаних тривалістю цивільного провадження у справі за позовом її батька ОСОБА_2 . 
Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, ЄСПЛ по суті спору у справі жодного висновку не зроблено.
Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SeryavinandOthers v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.
Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 травня 2024 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований

Судді                                                                І.В. Бурлака 

                                                                       В.Б. Яцина