ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року	Львів	Справа № 380/433/24 пров. № А/857/5693/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                      Мікули О. І., 
суддів -                                                           Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року в справі №380/433/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Желік О. М.,
дата ухвалення рішення – 30 січня 2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                     в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року, визначивши сукупний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – 31 рік 10 місяців 09 днів, а також здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначеного стажу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 10 березня 2020 № 454, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 по 02 листопада 1967 та період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 по 20 червня 1987 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 по 02 листопада 1967, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 по 20 червня 1987, визначивши сукупний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – 31 рік 10 місяців 09 днів, а також, здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначеного стажу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 10 березня 2020 року № 454, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в справі №380/6701/20 Головним управлінням здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року. Зазначає, що зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, чинним законодавством не передбачено. Щодо зарахування до суддівського стажу позивача періоду роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року, то пенсійний орган вказує, що відповідно до ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи: (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової, військової служби, чинним законодавством не передбачено. Пунктом 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визначено, що норми зазначені у законодавстві, яке діяло на час призначення (обрання) на посаду судді зберігаються при визначенні стажу роботи судді. Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також і стаж роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на: посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, вищому арбітражному суді України, а також на посаді прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Отже, на думку апелянта, враховувати до суддівського стажу позивача періоди проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року та період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року, немає підстав. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що законодавством, яке діяло на момент виходу у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах в Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях. Звертає увагу, що спірні періоди трудової діяльності вже зараховані відповідачем до страхового стажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи рішеннями пенсійного органу та розрахунками стажу. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02 листопада 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Згідно з відомостями з трудової книжки ОСОБА_1 у період з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року проходив службу в Радянській армії (запис №3). Зазначений період стверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_1 від 14 листопада 1964 року.
Також відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 у період з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 перебував на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому (запис №21).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №380/6701/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 10 березня 2020 № 454, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
На виконання вищевказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Так, 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просив, зокрема, зарахувати до стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу на посадах судді, календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року, а також здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04 січня 2024 №310-37177/С-52/8-1300/24 повідомлено позивача про те, що відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відповідно до пункту 2 статті 137 Закону 1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Також у листі зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене при страховому стажі 47 років 03 місяці 19 днів, в тому числі період роботи на посаді судді – 23 роки 04 місяці 13 днів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено в розмірі 56% грошового утримання судді згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.01.2021 №283.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся у суд з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням законодавства, яке діяло на момент набрання чинності Законом від 07 липня 2010 року № 2453-VI, позивач має право на зарахування періоду роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року та календарного періоду проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання позивача при проведенні перерахунку, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Колегія суддів з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1402-VIII).
Згідно зі ст.137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
На час перебування позивача на посаді судді та звільнення у відставку питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів" та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".
Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Так, за змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Після втрати чинності статтею 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 № 545.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 № 865 (865-2005-п) "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується, зокрема, період проходження строкової військової служби та робота на посадах у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.
Матеріалами справи, а саме: згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , стверджується, що у період з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року останній проходив службу в Радянській армії (запис №3). Зазначений період проходження військової служби позивача підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 від 14 листопада 1964 року.
Крім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, вищезазначений період проходження військової служби позивачем підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком ГУ ПФУ у Львівській області страхового стажу ОСОБА_1 форми РС-право. 
Також відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року позивач перебував на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому (запис №21).
Спору щодо дійсності роботи позивача на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року між сторонами немає.
Колегія суддів зазначає, що врахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, на посадах у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, підлягає у випадку якщо вони безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів.
Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР від 06 жовтня 1970 року були створені обласні відділи юстиції при облвиконкомах.
Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року в справі № 592/2569/17 сформулював висновок щодо застосування абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862-XII у питанні обрахунку стажу роботи, що дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, який полягає у тому, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, в тому числі на посадах підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях, зокрема роботи на посаді юрисконсульта 1-шої категорії з судової роботи та провідного консультанта управління юстиції Сумського облвиконкому, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
Водночас Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року в справі № 591/2397/17 дійшов висновку, що факт роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме: консультанта 2-ї категорії по судовій статистиці, консультанта 1-ї категорії по судовій статистиці, головного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу в Управлінні юстиції підлягали зарахуванню до суддівського стажу.
Також Верховний Суд у межах розгляду адміністративної справи № 500/2873/21 підтримав висновок судів попередніх інстанцій про те, що до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах судді судів України, необхідно враховувати період роботи на посаді консультанта зі статистики та спецроботи відділу юстиції, та на посаді старшого консультанта відділу юстиції з судової роботи.
Колегія суддів зазначає, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 23 років (при достатніх 10), такі норми були чинні на час його призначення, тому до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також період проходження строкової військової служби і робота на посадах у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, не включення до стажу роботи відповідних періодів є неправомірним.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно зарахувати календарний період проходження строкової військової служби з 14 листопада 1964 року по 02 листопада 1967 року та період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14 грудня 1981 року по 20 червня 1987 року.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року в справі №380/433/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 19 квітня 2024 року.