ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4752/22                              Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д.
                                                                                     Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Оксененка О.М., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування припису, -
                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01-21.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 16.07.2009 серії ЯЖ № 664826 ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3223110100:01:019:0044, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
27.08.2021 ОСОБА_1 був вручений припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01/-21 з вимогою у строк до 24.09.2021 вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства.
Вважаючи, що припис відповідача є протиправним, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що нормами законодавства щодо контролю за використанням та охороною земель передбачено право державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема, видавати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень. При цьому, вказані приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель є обов`язковим до виконання. Разом з тим, суд першої інстанції також зазначив, що оскільки оскаржуваний припис винесено позивачу повторно внаслідок неусунення порушень, зазначених у виданому раніше приписі, який не був оскаржений позивачем, а тому відсутні правові підстав для скасування оскаржуваного припису.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що вимоги оскаржуваного припису щодо вжиття вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства є абстрактними та не дають можливості визначити заходи, які необхідно вжити для усунення такого порушення, що є підставою для скасування такого припису. Також, апелянт зазначає, що оскаржуваний припис, винесений за невиконання першого припису, так само як і останній є індивідуально-правовим актом та може мати самостійний спосіб оскарження. При цьому, апелянт зазначає, що оскаржує саме припис від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01-21 з огляду на те, що він побудований на аналогічних  висновках та породжує аналогічні обов`язки, що і винесений раніше Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області припис, який не був оскаржений у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Статтею 187 Земельного кодексу України встановлено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
Згідно статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон № 963-IV) основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.
Відповідно до статті 4 Закону № 963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
За правилами ч. ч. 1, 2 статті 5 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.
Приписи пп. 25-1 п. 4 положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, визначають, що Держгекадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.
Відповідно до статті 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
Згідно статті 9 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом:
- проведенням перевірок;
- розгляду звернень юридичних і фізичних осіб;
- участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель;

- розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель;
- проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.
Статтею 10 Закону № 963-IV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів.
Частиною 1 статті 144 Земельного кодексу України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища складає протокол про адміністративне правопорушення, накладає на особу, яка допустила правопорушення, адміністративне стягнення та видає цій особі припис про його усунення у 30-денний строк.
У разі якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку припис державного інспектора щодо припинення правопорушення, державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища накладає на таку особу адміністративне стягнення відповідно до закону та повторно видає припис про припинення правопорушення та усунення його наслідків у 30-денний строк.
Як вже було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.08.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_2 складено припис № 732-ДК/0087Пр/03/01/-21.
Зі змісту вказаного вище припису вбачається, що при перевірці стану додержання вимог законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності земельної ділянки на території Обухівської міської ради Київської області встановлено, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 3223110100:01:019:0044 площею 0,1001 га, яка розташована на території Обухівської міської ради Київської області, перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель - землі житлової і громадської забудови. Документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку - державний акт 16.07.2009 серія ЯЖ № 664826. З виїздом на місце встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок та громадські споруди. Ділянка огороджена з усіх сторін, доступ обмежений. Конфігурація зазначеної земельної ділянки не відповідає плану меж державного акта серії ЯЖ № 664826 та збільшена шляхом самовільного заняття суміжної земельної ділянки комунальної власності Обухівської міської ради площею 0,0200 га, чим порушено вимоги статей 125, 126 ЗК України. З метою усунення виявлених порушень земельного законодавства видано припис від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21. Вимоги припису не виконані.
Отже, вищевикладене дає підстави колегії суддів прийти до висновку про те, що оскаржуваний припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01-21 прийнято державним інспектором на підставі положень земельного законодавства внаслідок невиконання позивачем первинного припису від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21, а тому не може підлягати самостійній оцінці без взаємозв`язку з ним, позаяк саме первинний припис містить обставини щодо самовільного заняття ОСОБА_1 суміжної земельної ділянки комунальної власності Обухівської міської ради площею 0,0200 га.
Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем первинного припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.
Більше того, колегія суддів звертає увагу також на те, що факт неоскарження вказаного вище припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, не заперечується апелянтом. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що перевіряючи оскаржуваний припис на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, в межах даної справи підлягають з`ясуванню виключно обставини щодо виконання/невиконання первинного припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.
Враховуючи викладене, а також те, що первинний припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21 позивачем не виконано та не усунено порушення вимог земельного законодавства, що стало підставою для винесення органом Держгеокадастру повторно припису від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01-21, що є предметом оскарження, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість його винесення, а отже і відсутність правових підстав для  його скасування. 
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта стосовно того, що  оскаржуваний припис є абстрактним та не дає можливості визначити заходи, які необхідно вжити для усунення порушення, з огляду на те, що зі змісту даного припису чітко вбачається зміст вчиненого позивачем порушення, а саме: невідповідність меж земельної ділянки плану меж державного акта серії ЯЖ № 664826, усунення чого і буде вважатись приведенням землекористування у відповідність до вимог законодавства, що свідчить про безпідставність вказаних щодо цього апелянтом доводів.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, проаналізувавши вказані вище та інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Оксененко О.М. 

                                                                                                    Швед Е.Ю.