ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5027/24 Справа № 199/9772/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2024 року                                                                м. Дніпро
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 та приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У листопаді 2023 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, де заінтересовані особи ОСОБА_2 та приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та ОСОБА_3 .
       В обґрунтування заяви заявник зазначив, що вона з лютого 1994 року почала стосунки із ОСОБА_4 , вони почали проживати разом, тобто однією сім`єю, до смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Ніхто з них у шлюбі не перебував. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина (рухоме та нерухоме майно), та 14.02.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, втім, постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нестерової Т.В. від 01.09.2023 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_1 та померлим.
       Враховуючи вищевикладене, заявник просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 10.02.1994 р. по 25.09.2022 р.
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 та приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.03.2023 р. до нотаріуса звернулася донька ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 тощо. 
       Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041178423 від 29.08.2023 р., у відомостях щодо наявності (народження) дітей у ОСОБА_4 значиться донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 зазначає про неможливість реалізації спадкових прав після смерті чоловіка, з яким мешкала однією сім`єю, та про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно для реалізації спадкового права, як спадкоємця.
       Залишаючи заяву без розгляду, суд виходив з того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
       У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
       Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
       У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».
       У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».
       У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року скасовано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі № 760/1802/15-ц, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 у період з 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, а заяву ОСОБА_1 , подану в порядку окремого провадження, залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2016 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року відмовлено. Тому ОСОБА_1 у березні 2017 року звернулась з відповідними позовними вимогами про встановлення зазначеного юридичного факту до суду у порядку позовного провадження. Апеляційний суд безпідставно вважав, що разом із вимогою про встановлення факту позивач під час розгляду справи у порядку позовного провадження не пред`явила вимогу щодо права, для реалізації якого було необхідно встановити факт. Суд апеляційної інстанції не навів відповідної норми права, яка зобов`язувала б позивача разом із вимогою про встановлення факту, що розглядалась судом у порядку позовного провадження, пред`явленої після залишення судом без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, у зв`язку з наявністю спору про право, заявляти вимогу про визнанням, зміну чи припинення права, яке пов`язане із встановленням юридичного факту».
       Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.03.2023 р. до нотаріуса звернулася донька ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 тощо. 
       Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041178423 від 29.08.2023 р., у відомостях щодо наявності (народження) дітей у ОСОБА_4 значиться донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Спадкування після померлого ОСОБА_4 здійснюється за законом, донька померлого (1 черга спадкування) вступила у спадщину.
       Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 зазначає про неможливість реалізації спадкових прав після смерті чоловіка, з яким мешкала однією сім`єю, та про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно для реалізації спадкового права, як спадкоємця.
       Втім, наявність іншого спадкоємця - спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_4 (доньки ОСОБА_2 ) вочевидь свідчить про наявність спору про право (право на спадщину, які відкрилася після смерті ОСОБА_4 ) між ОСОБА_1 та донькою померлого ОСОБА_2 (спадкоємцем першої черги).
       Отже, існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
       Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, оскільки із заявлених вимог вбачається спір про право та роз`яснив заявнику його право на звернення до суду з позовною заявою на загальних підставах.
       Доводи апеляційної скарги про відсутність спору про право є такими, що не узгоджуються з матеріалами справи та не спростовують висновки суду першої інстанції.
       Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року - залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Судді: