16.04.24
33/812/202/24
Справа № 477/173/24
Провадження № 33/812/202/24

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Горенко Ю.В., 
без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Вялової Ірини Михайлівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Вялової І.М., на постанову судді Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, що проживає по АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння), та піддано штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Вялова І.М. просила постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Підставами для закриття провадження у справі апелянт зазначала те, що з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не дав; час складання протоколу та час, зазначений у направленні на проходження огляду та час, зафіксований на відеозаписі суттєво різняться, що свідчить про складання протоколу до з`ясування обставин; з відеозапису вбачається, що працівник поліції спілкувався зі свідком події, проте дані про цього свідка не внесені до протоколу; на момент складання протоколу працівники поліції не були забезпечені алкотестером Драгер, за допомогою якого пропонували ОСОБА_1 пройти огляд; хоча ОСОБА_1 не заперечував вживання спиртних напоїв у цей день, працівники поліції склали відносно нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, при тому, що чіткої відмови з відеозапису не вбачається. Такі дії працівників поліції є істотним порушенням процедури огляду водія, що має наслідком її недійсність; рапорт поліцейського не є належним та допустимим доказом у справі та не доводить вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні; безпідставним є твердження суду про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені статтею 69 Конституції України та статті 268 КУпАП, оскільки підпис ОСОБА_1 у цій графі відсутній.
Крім цього апелянт посилалася на те, що суд у своїй постанові змінив фабулу протоколу, зазначивши, що «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України», тоді як у протоколі зазначено «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився».
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
 За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5 Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами особами, у тому числі, у стані алкогольного сп`яніння, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 складено про те, що о 20 год 50 хв 10 січня 2024 року водій ОСОБА_1 , рухаючись по 170 км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», у Вітовському районі Миколаївської області, керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак – НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Протокол складено о 21 годині. Як зазначено у протоколі, обставини правопорушення виявлені о 20 год 50 хв. відеозапис з боді-камери поліцейського починається з 20 год 54 хв. 
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний водієм без будь-яких зауважень.
З доданого до протоколу відеозапису з боді-камери працівника поліції вбачається, що під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 працівником поліції виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі. ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої, однак на неодноразові пропозиції працівника поліції добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, або проїхати до медичного закладу, пропонує «вирішити це питання на місці», просить поліцейського бути лояльнішим до нього, бо він військовослужбовець, має нагороди. На неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку ОСОБА_1 своєї згоди не дав, при цьому ухилявся від відповіді на поставлене запитання.
Встановивши зазначені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не дав категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не суперечать висновкам, яких дійшов суд першої інстанції, оскільки, як вбачається з відеозапису з боді-камери поліцейського, під час тривалого спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не надавав чіткої згоди та не висловив незгоди на проходження огляду. Такі дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є умисним уникненням проходження огляду, отже, у даному випадку має місце пасивна форма відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому Законом порядку.
Також апелянт посилалася на суперечливі відомості щодо часу складання протоколу, часу, зазначеному у направленні на проходження огляду та часу, що зафіксований на відеозаписі з боді-камери поліцейського.
З матеріалів справи вбачається, що обставини, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, виявлені о 20 год 50 хв. Відеозапис з боді-камери поліцейського починається з 20 год 54 хв. Початком складання протоколу зазначено 21 годину. Направлення на огляд на стан сп`яніння видано водієві о 21 год 20 хв. 
Такі неточності, допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дійсно мають місце. Проте, вони не є такими, що можуть спростувати відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки, як зазначалося вище, відеозапис з боді-камери поліцейського, який триває більше, ніж півтори години, підтверджує ігнорування водієм пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
Довід апеляційної скарги про відсутність у протоколі відомостей про свідка події, який знаходився поряд під час спілкування працівників поліції з водієм, не заслуговує на увагу, оскільки до повноважень працівників поліції відноситься вирішення питання щодо обсягу збору та надання суду доказів, на підтвердження обставин справи. Крім цього, оскільки фіксація відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, то залучення свідків до складання протоколу про адміністративне правопорушення є недоцільним.
Твердження апелянта про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не були забезпечені алкотестером, за допомогою якого пропонували ОСОБА_1 пройти оглядна стан сп`яніння, є голослівним оскільки не підтверджується жодним доказом. 
Довід апеляційної скарги про те, що рапорт поліцейського не є належним та допустимим доказом у справі є неспроможним, оскільки відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується іншими, зазначеними вище доказами.
Крім цього у своїй апеляційні скарзі захисник посилалася на відсутність підпису ОСОБА_1 у графі протоколу про адміністративне правопорушення, в якій зазначено про роз`яснення йому прав, передбачених статтею 69 Конституції України та статтею 268 КУпАП. На думку апелянта відсутність підпису водія свідчить про те, що ці права йому не були роз`яснені. Проте, такий довід є помилковим, оскільки ця графа не потребує обов`язкового підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. А протокол про адміністративне правопорушення, як зазначалося вище, підписаний водієм без зауважень.
Крім викладеного вище, апеляційний суд враховує, що ні водій ОСОБА_1 , ні його захисник протокол про адміністративне правопорушення не оскаржували та протокол ніким не скасований.
Також апелянт посилалася на те, що суд у своїй постанові змінив фабулу протоколу, зазначивши, що «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України», тоді як у протоколі зазначено «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився».
Таке твердження є помилковим, оскільки проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі і є оглядом на стан алкогольного сп`яніння, щодо якого законодавством встановлений певний порядок.
З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись статями 247, 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Вялової Ірини Михайлівни залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                         Н.О. Тищук