ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7080/23  Номер провадження 22-ц/814/1176/24	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

Категорія

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 25 жовтня 2023 року,
       В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття
Позов обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання сина не надає, тому вона вимушена звернутись до суду із відповідним позовом. 
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги   ОСОБА_1  - задоволено.
Стягнуто з   ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1 кошти (аліменти) на утримання неповнолітнього сина   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з   ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Відповідач не є інвалідом, працездатний, утримання малолітньої дитини є абсолютним обов`язком її батьків.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2  - адвокат Гонтар Валерій Миколайович, посилаючись на безпідставність рішення, просив скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що позивач проживає окремо від сина, який перебуває на його повному утриманні.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначила, що син ОСОБА_5 навчається на ІІІ курсі Фахового коледжу Кременчуцького національного університету ім.Михайла Остроградського, не працює та перебуває на повному її матеріальному утриманні, з батьком син не спілкується. Після подання позовної заяви про стягнення аліментів, не приймає участі у житті сина та не надає йому будь-яких коштів на утримання.
Вказувала, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач не заперечував проти задоволення позову.
Відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_1 більше 4 років.
Ураховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.
Від ОСОБА_3 надійшли пояснення, у яких останній зазначив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 з матір`ю та бабусею.
Вказував, що всіма витратами на його утримання займається його мати, батько не перераховує кошти та не приймає участі у його житті після подання заяви про стягнення аліментів. 
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Сторони мають спільного неповнолітнього сина   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Ураховуючи встановлені обставини, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 141Сімейного кодексуУкраїни мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини,
Відповідно до статті 51Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За ч. 3 ст. 181 цього статті 180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Ч. 1 ст. 183 статті 180 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 80 статті 180 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі.
Абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання №4 від 04 січня 2024 року ОСОБА_6 дійсно проживає разом з сином ОСОБА_3 з липня 2006 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ст. 12, 81, 89ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Так матеріалами справи не доведено, що син ОСОБА_3 проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. 
За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, яке відповідає закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича – залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 25 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 20 травня 2024 року.

Головуючий                         Т.В. Одринська 

Судді                                                 О.О. Панченко

       В.П. Пікуль